233 



Denne Oversigt viser, at de arktiske Arters Antal aftager 

 stærkt med tiltagende Dybde , at de subarktiske aftage endnu 

 stærkere , medens de faatallige nordatlantiske Arter kun aftage 

 meget lidet. Som Følge heraf aftager Procenttallet af de sub- 

 arktiske Arter med tiltagende Dybde, og det stiger for de nord- 

 atlantiske, medens det holder sig omtrent uforandret for de 

 arktiske Arter , og de procentiske Værdier nærme sig derfor 

 mest til hverandre i de største Dybder. Dette Resultat synes 

 mig at være interessant. Der findes altsaa i Hekla-Havn i en 

 Dybde af mindst 15 Favne, hvor Temperaturen maa antages 

 hele Aaret at være under 0° og kun yderst lidet varierende, et 

 forholdsvis betydeligt, om end absolut ringe, Antal Arter med 

 stor, ogsaa sydlig Udbredelse. Nogle af disse Arter føle sig 

 maaske tiltalte af de konstante Forhold, andre forekomme 

 muligvis her, fordi de overhovedet ere istand til at leve under 

 meget forskjellige ydre Forhold f. Ex. Elachista fasciculata, 

 Ostreobium Quehetti og Gomontia polyrhiza. Saavel disse som 

 de andre i disse Dybder levende Alger fuldende deres normale 

 Levnedsløb i en Temperatur, der aldrig hæver sig til Fryse- 

 punktet. 



Grunden til, at de i den første Liste opførte Arter ikke 

 ere fundne i Hekla-Havn, er formodentlig den, at Vandfornyelsen 

 her ikke har været livlig nok. 



11. Den nedre Grænse for Algevegetationen; den elitorale Region. 



At bestemme den Dybde, hvortil Algevegetationen gaar ned, 

 er forbundet med forskjellige Vanskeligheder, og man finder 

 derfor ogsaa indbyrdes ret afvigende Angivelser derom i Lite- 

 raturen. For Ishavets og deri nordlige Del af Atlanterhavets 

 Vedkommende synes alle Forskere dog at være enige om, at 

 der nedenfor 20 Favnes Dybde i det Højeste findes en meget 

 sparsom Algevegetation , medens Vegetationen ganske alminde- 

 ligt gaar ned til denne Dybde. 



1 N. Ish. Algfl. p. 13 anfører Kjellman nogle Fund af 



