252 



riing af ett omvandladt mineral af Melanoceritgruppen med frisk 

 Homilit eller ett detta narstående mineral, att «das Fehlen der 

 Borsäure in den Analysen» (utförde af Blomstrand, E.Nobel 

 och Michaelson) «wahrscheinlich auf unzureichender Prüfung 

 beruht». Den af Lorenzen lemnade Steenstrupinanalysen 

 upptar nu bland mineralets beståndsdelar ej någon borsyra, 

 men af de analysen bifogade detaljuppgifterna framgår ej heller 

 att ämnet i fråga af Lorenzen eftersökts, i stallet angifves 

 att en del oförklarliga oregelbundenheter förekommit i analy- 

 sens gang. En granskning af analysen i fråga visar vidare en 

 brist af 1,62% i analysens slutsumma. Under sådana forhål- 

 landen ansåg jag det vara min pligt att söka från kompetent 

 hall skaffa en ny füllt tillförlitlig analys af Steenstrupinen. 

 Framlidne prof. Blomstrand åtog sig benaget det mödosamma 

 arbetet, som han nätt och jemt hann afsluta före sin bortgang. 

 Han lemnade om sitt arbete följande meddelande: 



«Mineralet befanns vid kvalitativ pröfning innehålla, utom 

 de af Lorenzen angifna beståndsdelarne , åfven fosforsyra 

 och berylljord. Borsyra och fluor kunde deremot ej påvisas. 



«Mineralet lät sönderdela sig med saltsyra, hvarvid att 

 börja med vätskan färgades mörkbrun och klorgas utvecklades. 

 På grund häraf antogs att forhånden varande mangan forekom 

 som oxid. Derpå afryktes med svafvelsyra och vägdes den olös- 

 liga blandningen af kiselsyra samt tantal- och niobsyra. Ur 

 blandningen aflågsnades kiselsyran med fluorvåte. 



«En kvantitativ bestämning af tantal- och niobsyra hvar 

 för sig, blef, med den ringa mängd som stod till buds, ej 

 utförbar; dock var den först nämda i underordnad mängd 

 forhånden. 



«Ur sulfatlosningen fälldes med ammoniak dermed fällbara 

 (fosforsyrehaltiga) oxider; ur dessas svagt saltsura losning fäll- 

 des derefter med oxalsyra cer- och ytterjordar jemte thorjord. 



«Oxalaten glödgades, och de så erhållna oxiderna löstes i 

 saltsyra. 



