258 



så godt, som jag hade trott. De speglande ytorna voro vanligen 

 knäckta eller bugtiga, så att man i reflexionsgoniometern nästan 

 regelbundet erhöll flere samtidiga bilder, ja, stundom en hel rad. 

 Till och med då jag försökt den utvågen att, medels en bland- 

 ning af kimrök med gummi, svärta ytorna så att endast mindre 

 partier utmed kanterna förblefvo speglande , lyckades det mig 

 åndock ofta nog ej att erhålla blott en enda bild. 



Vidare kunde ofta iakttagas att kristaller voro sneda, så 

 att de båda basplanen ej voro füllt parallela. Under sådana 

 omståndigheter kom också en vinkel oR:røR, som ju alitid 

 maste förekomma 2 ganger i samma zon, att visa afvikande 

 varden ; dessas medeltal låg dock i regel mycket nåra det varde, 

 jag for samma vinkel fimnit å den bast utbildade (ej störde) 

 kristallen. Emellertid bief på grund håraf antalet af de mät- 

 ningar, som kunde anses mera tillföiiitliga och således fortjente 

 att upptagas i vinkeltabellen, jemförelsevis litet. Frånsedt att en 

 kristall visade ett par ytor, som ej å de Ofriga funnos utbildade, 

 medförde derföre mätningen af fiertalet kristaller ej annan fordel, 

 an ett faststållande af ytornas relativa sållsynthet eller vanlighet. 



Måtningarne gåfvo följande resultat: I enlighet med hvad 

 redan Lorenzen fimnit, kristalliserar Steenstrupinen i rhom- 

 boëdriska systemet. Den å alla kristallerna bast utbildade 

 rhomboëdern bildar en vinkel af 51° 23' med basplanet. Ut- 

 gående från denna rhomboëder såsom grundrhomboëder, 

 får man axelforhållandet a : c = 1 : 1,0842. 



Hänförda till detta axelforhållande , erhålla de iakttagna 

 ytorna följande symboler och indices 1 ): 



c oR{000l} 



p 5 /э R {5059} 



o r{ioTi} 



z 4 R {4041} 



c — 8 К {0881} 



d — 2 R {0221} 



f — 4 /öR{0445} 



r — V2R{0ll2} 



£ — V s R{0lT3} ungefar 



m 00 P 2 {il 20} 



'; Bifogade teckningen har benaget utförts af Dr. F. Grünling i München. 



