260 



talar emellertid ej för det berättigade af en sådan klassificering. 

 Det ofvan angifna axelforhållandet är nämligen helt olika det 

 för Melanoceritgruppens mineral karakteristiska , något som 

 tydligt framgår af den i det följande lemnade sammanställningen. 

 Tvärtom står Steenstrupinen , hvad dess kristallform angår, 

 betydligt narmare Eudialyten och i all synnerhet ett Eudialyt- 

 gruppen tillhörigt mineral, hvilket under beteckningen «et for- 

 mentlig nyt mineral fra Kangerdluarsuk» af Us s in g 1 ) blifvit 

 kristallograflskt beskrifvet, men som ännu ej kemiskt undersökts. 

 Vid forstå påseende kunde det nog tyckas som vore Steenstru- 

 pinens och Eudialytens axelforhållanden hvarann mycket olika, 

 men i sjelfva verket är detta ej forhållandet. Väljes nämligen 

 för Eudialyten rhomboëdern — V2 R till grundrhomboëder, så 

 får mineralet axelforhållandet a:c=] : 1,0558, hvarvid naturligt- 

 vis axelforhållandet för «et formentlig nyt mineral etc.» maste 

 skrifvas a : c = 1 : 1,0711. Under denna förutsättning skulle en 

 tabellarisk öfversigt öfver Steenstrupinens relationer, i fråga 

 om eg. v., kiselsyrehalt och axelforhållande , å ena sidan 

 till Eudialytgruppens , å andra sidan till Melanoceritgruppens 

 mineral, få följande utseende: 



Eg. v. Axelforhållande. SiO, i %. 



Eudialyt 2,9 a:c= 1:1,0558 49,37 



«et formentlig nyt mi- 

 neral» (Us sin g) . . 2,970 a : c == 1 : 1,0711 — 



Steenstrupin 3,4009 a :c= 1:1,0842 27,95 



Melanocerit 4,129 a : c = 1 : 1,25537 13,07 



( Ej füllt säkert kändt, 1 

 Karyocerit 4,295 J dock uppgifves : I t 9 5 9 7 



[a: c= 1 : 1,1845 J 

 Cappelenit 4,407 a:c= 1:1,2908 14,11 — 14,21 



2 ) Ussing, Om et formentlig nyt mineral fra Kangerdluarsuk. Geol. Forms 

 i Stockholm Förh. 1888, 10, s. 190. 



