268 



til min Afhandling herom i Nord. Tidsskrift (Lett. 1893), samt 

 til min paa Islandsk skrevne Grænalands saga, der vil udkomme 

 i Aarets Løb. Særlig kan jeg her gøre opmærksom paa det 

 for nylig fundne Pavebrev fra 1492, som ogsaa D. Bruun har 

 omtalt i sin Afhandling S. 173—4. 



I. 

 De ældste Beretninger om Grenland. 



Som bekendt er det Are Frode (1068 — 1148), der i sin 

 mindre Islænderbog (ïslendingabôk) Kap. 6 giver os den ældste 

 islandske Beretning om Grønlands Opdagelse og første Bebyg- 

 gelse. Som ellers er hans Meddelelse herom meget knap. Han 

 fortæller, at Erik d. røde, en Mand fra Bredefjorden, tog derhen 

 og bosatte sig paa det Sted, «som siden kaldes Eriksfjorden». 

 Han meddeler fremdeles, at man baade «østerpaa og vesterpaa 

 i Landet» (vistnok et andet Udtryk for de to Bygder) fandt 

 Genstande og Bed skaber, der tydede paa, at «Skrællinger» 

 (o: Eskimofolk) havde opholdt sig der. Bebyggelsen skete, 

 hedder det, «14 eller 15 Aar» før Island blev kristnet (1000). 

 Efter Ares Udtryksmaade er hans Mening uden Tvivl den, at 

 det sidste Tal er rigtigst; Erik nedsatte sig altsaa i Grønland 

 Aar 985. Af andre Kilder vides, at selve Opdagelsen skete 

 3 Aar før. Endelig angiver Are som Hjemmelsmand herfor 

 Torkel Gellisson ; men en, «der selv fulgte Erik d. røde derhen», 

 havde fortalt ham det. Torkel er Ares egen Farbroder. Vi ser 

 altsaa, at Torkel er saa godt som en Førstehaandsmeddeler om 

 de ældste grønlandske Forhold. 



Hvorvidt der i Ares første og vidtløftigere Islænderbog har 

 staaet noget andet og mere end hvad den yngre indeholder, er 

 usikkert. Men det er næppe rimeligt, at saa har været Tilfæl- 

 det. Alligevel har Torkel uden Tvivl været Hjemmelsmand for 

 andre Beretninger, der fandt Vej til Litteraturen, skønt dette 

 i alle Enkeltheder nu ikke kan paavises. 



