273 



slutter med den Fjord, der er mellem Eriksfjorden og Einars- 

 fjorden, skulde vi vente, at Fjordene opregnedes i den rigtige, 

 stedlige Rækkefølge fra Syd til Nord; hvorvidt dette virkelig er 

 Tilfældet, vil en nærmere Undersøgelse vise. 



I Flatøbogen (III, 454, jfr. G. h. M. III, 246), findes en 

 Kirkefortegnelse; her er Fjordrækken, for saa vidt som den 

 indirekte antydes, følgende : 



Herjölfsfjörör Eiriksfjörör 



Ketilsfjörör Isafjörör 



Siglufjörör Hvalseyjarfjörör 



Austfjörör Miöfiröir (saaledes i Flertal). 



Einarsfjörör 

 Denne Rækkefølge svarer, som man ser, ret godt til den i 

 Landnåma. 



Fremdeles haves en direkte Fjord fortegnelse, der 

 stammer fra et gammelt Skindhaandskrift, som desværre er tabt . 

 Den findes i Afskrifter af Björn Jonsson fra Skaroså (d. 1655) 

 og Arngrimur Jonsson den lærde (d. 1648). 



Björns Fortegnelse er aftrykt i G. h. M. III, 226—8 г ), Arn- 

 grims findes i forskellige Haandskrifter og trykte ældre Skrifter, 

 som b. Torfasons (Torfæus) Grönlandia, samt den islandske og 

 danske Oversættelse af Arngrims eget Skrift om Grønland: 

 Grönlandia (1688). Jfr. Tillæg. Björns Fortegnelse er følgende: 

 Efter at have bemærket, at Herjolfsnæs er sydligst og 

 «Hvarfsgnipa» der vest for, samt nævneten «Stjærne» Bafhverf, 

 fortsættes der med: «saa er der Spalsund, saa Dränget/, saa 

 Sölvadalr) det er den østligst bebyggede Egn»; saa kommer 

 den egenlige Fortegnelse, hvor Udtrykkene («saa . . . saa . . . 

 saa . . . o. s.v.») bestemt antyder, at det er den topografiske 

 Rækkefølge, der benyttes : 



Töfafj örö r Herjàlfsfjarôarhirhja 



Melrakkanes Hellisey og Helliseyjarfjörör 



') Da denne haves i Björns egen Original, aftrykkes denne Liste som Tillæg 

 efter AM. 115, 8°; andre Afskrifter er etydningsløse. 

 xx. 18 



