317 



meget betegnende, og Beliggenheden er særdeles heldig; til 

 denne Kirke kunde nemlig ogsaa alle søge fra Dalen mellem 

 Pisigsarfik og Søen Tungmeralik (se Tavle XI sst.). Efter 

 Kortet kan der, saavidt skønnes kan, meget godt have været et 

 Höp, men der er aabenbart sket Forandringer i Terrænet, ti 

 «Søen skyller efterhaanden Jorden bort og har taget Dele af 

 Husene med sig». 



Rangafjörör, «den vrange o: stærkt bugtede eller for- 

 grenede Fjord», er utvivlsomt Godthaabsfjorden. Her fandtes en 

 Kirke i Änavik. Man har forlængst fundet en Kirkeruin med 

 Kirkegaardsgærde i den lille Bugt Ujaragsuit (se f. Ex. G. h. M. 

 III, 879 og M. o. Grl. VIII, 108—9 tilligemed Tavle Vile, hvor 

 Tegningen ingen Tvivl lader tilbage). Ujaragsuit er altsaa den 

 gamle Ânavik (af Mandsnavnet Âni). Det hele passer særdeles 

 godt. Ogsaa denne Kirke kan siges at have været ret heldig 

 beliggende. 



Disse to sidstnævnte Fjorde dannede Vesterbygdens Hoved- 

 centrum; her var Bebyggelsen størst og tættest; se det oven- 

 nævnte oplysende Kort i JVl. o. Grl. VIII. 



Leirufjörör er vistnok Søndre Isortok. Denne Identifi- 

 cering var jeg kommen til, førend jeg lagde Mærke til, at det 

 eskimoiske Navn antyder et og det samme som det islandske. 

 Isortok = den lerede; Leira betyder «Lerslette». 



Loöinsfjörör identificerer jeg med nogen Tvivl med 

 den næstfølgende Hovedfjord, den skønne Evighedsfjord (Loainn 

 Mandsnavn). 



Strå ums fjör ôr anser jeg utvivlsomt for at være den 

 samme Fjord som den, der nu kaldes «Strømfjorden», den 

 første Hovedfjord Nord for Evighedsfjorden. Her burde man 

 søge efter Nordboruiner. Her skulde der ifølge nogle Haand- 

 skrifter have været en Kirke paa Straumsnes. Hvor dette Næs 

 er at søge, kan jeg ikke nærmere angive. Hvis der overhovedet 

 har været en Bygd i denne Fjord, maa der ogsaa have været 



