168 



A mit a gyűjtő gyújt, legyen az növény vagy rovar, vagy 

 akár csiga is, azt a köznép, sajnos még nálunk is, söt a nyugoti 

 művelt államokban is, csakis orvosságnak tartja, és talán nem 

 egészen helyes, de czélszerü és az adott viszonyoknak megfelelő, 

 ha az ember őt hitében meghagyja, mert hisz úgy sem értené 

 meg az illető, hogy mi az a múzeum, hogy mi az a gyűjtemény ; 

 s miután a gyűjtő a kérdező nyelvén hosszas magyarázatokat 

 adni legtöbbnyire amúgy sem tud, ennélfogva az „orvosság" 

 szó említésével megmenekül minden további zaklatástól. 



Megtörtént velem Brussza mellett, hogy egy öreg török ama 

 kérdésére, hogy mit gyűjtök, e szóval feleltem : „ilacs", mi magya- 

 rul orvosságot jelent; mire ő Allah segítségét kívánta nekem 

 minél bővebb eredményhez. 



Keleti országokban a gyűjtő soha se jegyezgessen mások 

 előtt jegyzökönyvébe, még kevésbbé nézegessen nyilvánosan tér- 

 képet, mert nagyon hamar kém hírébe keveredik ; ebből pedig 

 reá nézve felette veszedelmes állapot kerekedhetnék. 



A mi a pénz dolgát illeti, iparkodjék aranyait vagy nagyobb 

 papírpénzét valamely városban, hol az fel nem tűnik, apróbb 

 pénznemekre felváltani, mert ha a kisebb összegek fizetésénél is 

 aranyakat mutat, úgy őt a köznép felette gazdagnak fogja tartani, 

 ki még oly semmiségekért is, mint a bogár meg a gyira-gyom, 

 aranyakat veszteget. Összes pénzét ne mutogassa és annak őrző- 

 helyét el ne árulja. A vezetőkkel és a kísérőkkel szemben soha 

 se helyezkedjék az úr és szolga közötti álláspontra, mert ezen 

 viselkedése keleten, hol patriarchális viszonyok uralkodnak, nem- 

 csak minden körülmény között visszatetsző, hanem esetleg gyűlö- 

 letes is lehet. A mit a gyűjtő eszik vagy iszik, abban, habár csak 

 a legkisebb adagban is, részeltesse vezetőjét is, mert egy jó falat, 

 egy jó korty jobban lekötelezi öt, mint száz hízelgő szó. Ha a 

 kísérő dohányos — és keleten ki nem dohányos ? — úgy a gyűjtő soha 

 se nyúljon dohány szelenczéj éhez a nélkül, hogy azzal vezetőjét 

 meg ne kínálná ; keleten ez nemcsak illő, de a gyűjtő érdekében 

 tanácsos eljárás is. 



Keleten mindenki alkuszik, s ezt különösen szükséges 

 tennie a gyűjtőnek, mert ha ezt elmulasztja, úgy könnyen angol- 

 nak nézik, és míg ezen csalódás tekintélyének nagyobbodásával, 

 addig pénztárczájának gyors meglaposodásával jár. A gyűjtő sohase 

 foglaljon el szobát, mielőtt annak árát meg nem kérdezné, mert 

 különben úgy járhat, mint én egy kisázsiai nyomorult városkában, 



