FriValdszky Imre. 



— 1799—1870. — 



A leiró állattannak ez oszlopos férfia, a rovartannak úttörő 

 magyar művelője, 1799. februárhó 6-án Bacskón született, Zemplén 

 vármegyében, melynek atyja törvényszéki elnöke volt. Iskoláit 

 S.-A,-Ujhelyen, Egerben és Kassán végezte, a szünidőt azonban 

 mindig otthon töltötte. így nyilt alkalma arra, hogy K i t a i b e 1 

 Pál és Sadler József jeles hazai botanikusokkal meg- 

 ismerkedjék, a kik mint atyja vendégei, az ifjút kirándulásaikra 

 magukkal vitték és benne a természettudományok iránti hajlamot fel- 

 keltették. 



Ennek következtében, atyja óhajának ellenére, életpályául 

 az orvosit választotta, mint a melynek tanulmányaival a természet- 

 tudományok szoros kapocsban állnak. Ehhez képest, a fővárosba 

 jővén, az egyetemen az orvosi tudományokon kívül előszeretettel 

 foglalkozott az állat- és növénytannal úgy elméletileg, mint gya- 

 korlatilag. Szabad óráiban s a szünidőkben bejárta Budapest kör- 

 nyékét, a Magas-Tátrát, a Hegyalját, a Mátrát és Mehádia vidékét, 

 felkeresve az aggteleki és szihczei barlangokat, mindenütt gyűjtvén 

 a növényeket s utóbb mellesleg a csúszómászókat, molluskákat és 

 rovarokat is. 



E tekintetben oly szépen haladt, hogy 22 éves korában 

 concursus útján, a Nemzeti Múzeum természetrajzi osztályában 

 az őrsegédi állást elnyerte s a következő évben orvostudorrá ava- 

 tatván „Monographia serpentum Hungáriáé" (1823) czímű müvecs- 

 kéjével, mint önálló kutatásának első zsöngéjével felléphetett. 



Mindazáltal búvárlatainak első tíz évét majdnem kizárólago- 

 san a hazai növényvilág tanulmányozásának szentelte; látván azon- 

 ban, hogy a természettudomány épen ennek az ágának számos és 

 szakavatott művelője van, oly szakmára adta magát, mely 

 hazánkban csaknem teljesen parlagon hevert, t. i. az állattanra, 

 különösen pedig a rovartanra. 



Erre némileg ösztönzésül szolgált az is, hogy a korabeh 

 egyetlen nevezetesebb hazai rovargyűjtő, Koy Tóbiás elhalá- 

 lozott és Frivaldszkynak sikerült annak hátrahagyott 

 gyűjteményét és szakkönyvtárát megszerezni. De ezzel nem elégé- 



