Működéséért egyébként is bőven aratta az elismerést. A M. 

 t. Akadémia már 1833-ban levelező, 1838-ban pedig rendes tag- 

 jául választotta ; a kir. magy. Természettudományi Társulatnak 

 elejétől fogva rendes, majd választmányi tagja volt, míg a m. 

 Földtani Társulatnak alapító tagja lön, a nagyszebeni természet- 

 tudományi egyesület pedig rendes tagsági oklevelével tisztelte meg. 

 Ügyszintén számos külföldi tudós társaság is tagjává választotta meg. 

 Szaktársai pedig egy sereg állatot neveztek el az ő nevéről. 



A fáradhatatlan tevékenységű férfiúnak egészsége a 60-as 

 évek vége félé mindinkább csökkenvén, főleg pedig egyik szemén 

 súlyos, többé ki nem gyógyítható baj támadván, kénytelen volt 

 kirándulásait, melyekről teljesen sohasem mondhatott le, minél 

 szűkebbre szorítani. Az év kellemesebb szakát ennélfogva vagy 

 svábhegyi villájában vagy nógrádmegyei birtokán. Jobbágyiban, 

 családja körében töltötte. 



Mindamellett, hogy élete már nagyon is alkonyodásnak indult 

 és testi ereje úgy mint szellemi rugékonysága napról-napra hanyat- 

 lott, felvillant benne legyőzhetetlen erővel az a kívánság, hogy azt 

 a földet, mely nemcsak működésében a legszebb anyagot nyújtotta 

 s európai hírnevének alapjául szolgált, hanem egyszersmind fényes 

 anyagi helyzetét is megteremtette, — még egyszer meglátogassa. 



E szándékának foganatosításától családjának sem aggodalmai, 

 sem könyörgései nem birták visszatartóztatni. A töredezett, 70 éves 

 agg, Pável János segédje kíséretében 1870. áprilhó 3-án 

 útra kelt és hajón Konstántinápolyba, onnan pedig Brusszába uta- 

 zott s újra gyönyörködött ama szép és kies vidékek látásában, a 

 melyek egész életében ábrándozó álmainak tárgyai voltak. 



Az áldott földet látva, Jobbágyiba tért vissza s itt szeretett 

 családja körében, 1870. októberhó 19-én hunyt el. 



Emléke a természettudományi szakművekben, de főleg a 

 Nemzeti Múzeum állattári gyűjteményeiben örök időkre le van 

 téve és neve ott, valamint számos- más európai múzeumban is, a 

 késő utókor előtt mindig emlékezetben és tiszteletben fog fen- 

 ni áradni. 



Abaji Aigner Lajos. 



