]2 



rajta is meg van a felső szárny előbb említett két hajlott vonalá- 

 nak a folytatása, de olyan formán, hogy azoknak egymástól való 

 távolsága ott, a hol az alsó szárny a felsőt éri, jóval nagyobb, mint 

 a felső szárnynál; hátrafelé haladva azután e két vonal ismét 

 egymáshoz közeledik. Teste fehéres sárga. Kiterjesztett szárnynyal 

 29 — 31 minim, széles és testének hossza 14 mihim. 



A hím felső szárnyainak sötét sárgás-barna alapszínén a 

 vonalak rajza már homályosabb, s a két vonal közötti sáv szép 

 agyagsárga ; ugyanilyen színű folt van a szárny közepén, közel az 

 elülső széléhez s egy kerekded és kisebb, közel a szárny tövéhez. 

 Az alsó szárnyon a két vonal, vagy legalább azok rajza hiányzik, 

 de az azok között lévő köznek megfelelő terület itt is világos 

 színű és pedig szennyes-sárga. Teste barnás. Kifeszített szárnynyal 

 csak 26 — 27 milHméter széles, testhossza azonban a nőstényénél 

 nagyobb, vagyis 28 — 29 milhm. 



A nőstény petéit egyenkint a kukoriczaszár külsejére, vagy 

 helyesebben szólva, a szart takaró levélnyélre tojj a és pedig ren- 

 desen a szár csomójánál valamivel feljebb, úgy, hogy mikor a 

 petéből kikelt kis hernyó a levélhüvelyt s a szár felső keményebb 

 szövetét keresztül rágva a szárba jut, épen a bütyök (csomó) felett 

 egy kisebb, termetének megfelelő kamarát készíthet. Innen, e kis 

 kamarából a hernyó útját rendesen fölfelé veszi és pedig nem a 

 szár közepén, a puha bélben, hanem leginkább annak keményebb, 

 rostosabb részében. A mint a hernyó nő, egyre tágasabb lesz rágott 

 útja, csatornája is, és minthogy ez a csatorna minden időben és 

 egész hosszában majdnem mindenütt egyforma széles, nyilvánvaló, 

 hogy a hernyó abban fel s alá járkálva, azt a megnövekedett 

 nagyságához mérve utóbb egyre annyira tágítja, hogy az lassan- 

 ként kiterjed a szár puhább részére is. De az alatt az idő alatt 

 kitágítja kamráját is annyira, hogy az most már közvetetlenül a 

 bütyök felett, valóságos kis odút alkot, a mely a szárnak egész 

 vastagságát elfoglalja. Itt tisztára van rágva az összes Ivelsörész 

 és csak a külső fás részek maradnak épek. 



S itt kezd jelentkezni a hernyó kártékonysága. Eddig a 

 kukoriczaszár külseje még nem árulta el, hogy belsejében állat 

 rágódik : hiszen a kis hernyótól okozott hosszúkás csatorna nem 

 tette tönkre a növény életerejét : most azonban, hogy kam- 

 rája megnagyobbodott s a hernyó annak készítése közben elvágta 

 a növény felső és alsó rész közötti összeköttetést, a kukoricza- 

 szárnak a rágás fölé eső része egyszerre pusztulni, sárgulni kezd, 



