20 



dibula) zömökek, gesztenyebarnák, tövük és hegyük mély fekete 

 barna, elölről tekintve 4 — 5 ívesen befelé görbült foggal, melyek 

 közül a felső a legkisebb, a többi fokozatosan nagyobbodó. A 

 felső ajak (labrum) két oldalrésze vörösbarna, középső része 

 szennyesfehér. A fejpajzs (clypeus) megnyúlt háromszög alakú, 

 áttetsző vörösbarna, sötétbarna szegélylyel, melytől kifelé s vele 

 párhuzamosan éles fehér csík húzódik. A tarkóhorpadásban (vertex) 

 sötét háromszögű kis chitinfolt fekszik. Szeme fekete, gömbölyded. 

 A fej oldalrészei s a mandibulák töve sűrűbben, a homloktájék 

 (frons) gyérebben szőrözött. Első torszelvényén pecsétgyűrű nyo- 

 mójához hasonló barnás pajzs van, melynek hátrésze megchitine- 

 zett. A mell- és has-segmentumokon az áttünő hátedény két olda- 

 lán egy-egy apró bibircsen ülő szőr látható. A stigmák felett 4 — 5 

 kisebb-nagyobb chitinbibircs van, melyek közül rendesen kettő sertét 

 visel. A végső segmentum sűrűbben szőrözött. A lábak színe feketés. 



A fiatalabb, és valószínűleg csak egyszer áttelelt hernyó már- 

 cziusban szintén található, de még a gyökérfejben, a honnan lefelé, 

 az erősebb gyökérszálakba rág magának folyosót. 



Télen át s a rákövetkező tavaszon a hernyó, úgylátszik, már 

 nem táplálkozik, hanem arra szorítkozik, hogy elbábozására az 

 előkészületeket megtegye. E czélra, kirágott folyosójában felszáll a 

 gyökérfejbe, s itt a folyosó nyilasát némi fonadékkal elzárja. 

 Homoktól elborított gyökérfejeken találtam a felszínre vezető kis 

 tömlőket, melyek megrágott növényrészekből és homokszemekből 

 összealkotva és felső végükön fonadékkal elzárva voltak. Ez elrete- 

 zésnek nyilván az a czélja, hogy a tömlőt a homok és viz beha- 

 tolása elöl megóvja. 



Megfigyeléseim alapján állíthatom, hogy e Sesia-faj bábja 

 igen mozgékony, azaz, hogy miként az némely Psyche-faj bábjá- 

 nál is észlelhető, tömlőjében fel s alászáll, még pedig az időjárás- 

 hoz, vagyis a talajnak nedvességi vagy szárazsági fokához képest. 

 Ha ugyanis a tenyésztés folyamán a kiszáradt homokot megáztat- 

 tam, akkor a bábot gyakran a tömlő felső végén találtam, nyilván 

 abból az okból, hogy a túlságos nedvesség elől menekedjék. Ellen- 

 ben, nagy forróságban, ha a homok száraz, sőt forró volt, a mi 

 pusztáinkon igen gyakori eset, a báb a felszíntől lehetőleg mélyen 

 lebocsátkozott, odáig, a hol még némi nedvességet talált. 



A vékonyabb gyökérszálakból kikelő lepkék valamivel kiseb- 

 bek azoknál, melyek vastagabb gyökerekből származnak, s ez 

 bizonyára a táplálék elégtelen voltában leli magyarázatát. 



