Ábafi Á. Lajostól 163 



őket egynehány, idővel netalán napvilágra jövő hibáért kárhoztatni. 

 Sőt inkább a felelősséget azokra, az őket megelőzött és velük 

 egyidejűleg munkálkodó búvárokra kell hárítanunk, a kik, külö- 

 nösen ha kétségesebb fajokkal foglalkoztak, elmulasztották, hogy — 

 mintegy a jövőbeli összehasonlító tanulmányok szabványául ■ — 

 az egyedek sorozatából, melyre a leírást alapították, egy typikus 

 példányt kijelöljenek vagy pedig - - miként az eredmények bizo- 

 nyítják — utólag gyakran hamisan azonosítottak egyes példányokat 

 azokkal, melyekre eredetileg a fajt alapították. 



A szerzők neve ugyan maga is tökéletes biztosítéka a mű 

 kitűnőségének, mégis külön elismeréssel kell adóznunk a módszernek, 

 melylyel a nemek és fajok diagnosisait kezelik, mennyiben ezt a 

 módszert minden rendszertani író elönynye! utánozhatná, a ki az 

 utána következők munkáját megkönnyíteni óhajtja. A fajok és ne- 

 mek jellegei könnyen megérthető táblázatos, vagy synoptikus for- 

 mába vannak foglalva, úg3 T hogy egy ismeretlen rokonságba tar- 

 tozó pókot még a család rendszertani vonásai iránt tájékozatlan 

 kutató is gyorsan meghatározhat. Ilyen táblázatok azzal az előny- 

 nyel is járnak, hogy bizalmat gerjesztenek a szerző tehetsége iránt, 

 a mennyiben bizonyítékát adják a tudományos analysis képességé- 

 nek, melynek hiánya nagyon is gyakran szerencsétlen végre hozza 

 oly sok sy-s tematikus zoológus fáradozásait. 



E kötetek nem a kezdők, hanem olyanok használatára ké- 

 szültek, kik már megbirkóztak a pókok rendszertanának elemi el- 

 veivel, a mennyiben a szerzők a családok diagnosisait nem adják. 

 Ez nézetem szerint oly hiány, mely némileg csökkenti a mű érté- 

 két. Egy-két lap nagy előnynyel és csekély nehézséggel lett vol- 

 na áldozható a csoportok táblázatos bemutatására, úgy, mint a fa- 

 jokkal és nemekkel történ 1 . .Sajnos, hogy a pókászok általában ke- 

 vés önbizalommal nyúlnak ilyes feladatokhoz. 



Véleményem szerint egy másik jelentéktelen hiba oly műszók 

 elfogadása, mint: Misumenoidae és Calommatoidae a régebbi s 

 jobban ismeretes Thomisidae és Atypidac helyett Az előbbenieket 

 és másokat, melyeket még megnevezhetnénk, Dr. Thorell vezette 

 be, de kortársainak legtöbbje szerint indokolatlanul. Ujabban sze- 

 rencsésen elhagyta őket maga a szerző is, kinek létezésüket kö- 

 szönhetik és ez esetben való újra-megjelenésük nélkül minden való- 

 színűség szerint a megérdemlett feledésbe merültek volna. 



Ez azonban az előrebocsátottak után nagyon csekély jelen- 

 tőségű hiba és semmi tekintetben sem akadályozza azt, hogy a 



