198 



a nyugvó tárgyakát, de körvonalaikban nem elég világosan ; továbbá, 

 hogy az éjjeli rovarokat nemcsak az illat igazítja útba, hanem a 

 szín és a rajzolat is. — Körülbelül három hónapig tartó megfigyelé- 

 seim eredménye gyanánt közölhetem, hogy a méhek a legjobb 

 meteorológusok, mert ők a legnagyobb biztonsággal, minden hygro- 

 s barométer nélkül, tudják megállapítani a közelgő vihart. A méhek 

 a közelgő vihar előtt — habár még egy felhő sincs az égen — 

 már órákkal előbb izgatottak, hangos zümmögéssel sürögnek-forog- 

 nak kaptáruk körül, sehol sem lelik helyüket; majd lecsendesednek, 

 de lecsenclesedésüket csakhamar követi a természet háborgása. 

 Máskor felhők borítják az eget, a méhek azonban folytatják köz- 

 mondásos szorgalmukkal napi munkájukat, mert tudják, hogy ziva- 

 tar nem lesz ! Gorka tiánclor. 



Erdély myriopodái. Folyó évben három dolgozat jelent meg 

 erdélyi százlábúakról. Az első clr. Verhoeff Károlytól: 

 Beitráge zur vergleichenden Morphologie, Gattunga- und Artxystematik 

 der Diptopoden, mit besonderer Berücksichtigung derjenigen Sieben- 

 hürgens. (Zoolog. Anzeiger. XX. 1897, 78—88, 97—125); ezen 

 dolgozatában számot ad újabb morphologiai tanulmányairól és leír 

 több új fajt; Erdélyből a következőket: Polydesmus hamatus 

 (Magas csurgó); Microchordeuma transsylvanicum (Nagyszeben, 

 Brassó); Heteroporatia transsylvanicum (Nagyszeben, Brassó); H. 

 alpivagum (Csindrel, Bucsecs); Bielzia Kimakowiczi (Götzenberg); 

 Brachyiulus rosenauensis (Rozsnyó, Brassó); B. transsylvanicus 

 (Bongardi erdő, Kisdisznód) ; B. bosniensis (Kisdisznód); B. pro- 

 jectus (Segesvár, Nagyszeben, Brassó, Bucsecs, Tömös) ; B. pro- 

 jectus var. attico'.us (Csindrel, Bucsecs) ; Julus (Leptoiulus) ciliatus 

 (Magas csurgó, Brassó, Királykő, Bucsecs); J. (Leptoiul.) Adensa- 

 meri (Brassó, Götzenberg), J. Deubeli (Bucsecs); J. alpivagus, J. 

 (Microiulus) Mo> biusi (Brassó, Götzenbenberg) ; Micropodoiulus 

 (Haplophyllum) Méhelyi (Brassó, Götzenberg) ; Stenophyllum Her- 

 manni-Mülleri (Brassó); St. primitivum (Brassó). — A második 

 dolgozat Kimakowicz Maurus, a nagyszebeni természetrajzi 

 múzeum igazgatójától ered, ki „ Myriopoden tiiebenbürgen*." (Verh. 

 u. Mitth. naturw. Ver. Hermannstadt. XLVI. p. 97 — 102) czím 

 alatt saját gyűjtésein kívül dr. Daday Jenő „A magyarországi 

 myriopodálc magánrajza" és „Fauna regni Hungária-'. 111. Arthro- 

 ■poda. Classis ; Myriopoda" és Verhoeff említett dolgozata alapján 

 összeállította az erdélyi százlábúak jegyzékét. — Legújabban dr. 

 Verhoeff Károly is közli jegyzéküket: „ Diplopoden fauna bie- 

 bmbürgens." (Verh. zool. bot. Ges. Wien. XLVII. 1897. p. 454— 

 472). Ezen dolgozatában felsorolja rendszeresen a fajokat lelőhe- 

 lyeikkel együtt, azután észleleteket közöl a diplopodák élethosszá- 

 ról és leír három új fajt, ezek: Glomeris europaea, Eimeri (Vörös- 

 toronyi szoros); Blaniulus Phlepsii (Nagyszeben) ; Julus (Cylindro- 

 iulus) Horváthi (Brassó). Erdély diplopodáit is megkisérlette biológiai 

 csoportokba osztani ; ezeket a 10 európai közül csak 7 csoportba 

 tartozóknak találta. Összesen 70 fajt és fajváltozatot közöl, ezek 

 közül azonban 9 fajt kérdésesnek tart, tehát további vizsgálatot 



