AZ OXYTRYPIA OEBICULOSA TÖRTÉNETE. 135 



leteket ragasztok felső végüknél fogva oly formán, hogy azok 

 egymás metlett lógva, a deszkát elfedik. Erre a deszkára azután 

 a kalitkát akasztom rá. 24 óra után a papirszallagok alá gyűlt 

 élösdieket megölöm s ezt addig folytatom, míg csak olyanok a 

 papirszeletek alá gyűlnek. 



Bordán István. 



Az Oxytrypia orbiculosa töpténetc. 



E szép és becses éjjeli lepke állítólag Közép-Ázsiában az 

 Altai-hegységben is előfordul, de csak igen gyéren, holott Magyar- 

 országban, nevezetesen Budapest környékén, némely évben nagyobb 

 számban található, e szerint méltán specifikus magyar lepkének 

 mondható. 



Az első példány, mely után Esper az Orbiculosát leírta, a 

 század elején (körülbelül 1815-ben) Szeged vidékéről került K c y 

 Tóbiás birtokába, a ki hazánkban legelőször nevezetesebb rovar- 

 gyüjteménynyel bírt. Ez a gyűjtemény igen sajátságosan volt elren- 

 dezve. Minden állat t. i. külön-külöU; alul és felül üveggel ellátott 

 lapos kis dobozban volt elhelyezve ; az alsó üveglemezre apró 

 parafadarabka volt erősítve s erre az állat egészen rövid tűre fel- 

 tűzve, a melynek fejét lecsípték. Fölül vagy oldalt állt az állat 

 neve, apró írással. Ez a gyűjtemény Koy halála után Frivaldszky 

 Imre tulajdonává vált, és vele az Orbiculosa is. Utóbb pedig 

 Fri valdszky gyűjteményével a Nemzeti Múzeumba jutott. 



A második példányt Merkl, a budapesti evang. elemi iskola 

 tanítója 1847-ben a pesti városhgetben találta, de nem ismerte. 

 Ehhez az állathoz regényes kis história fűződik. A budai lepkész, 

 iíj. Ki n de r m ann Albert ugyanis nemsokára azután entomologiai 

 utazásról tért vissza déli Oroszországról, a hol egyik német colo- 

 niában szépséges leánynyal megismerkedvén, azt nőül vette volt. 



Haza érkezvén és neszét véve, hogy az említett tanító lepkéket 

 gyűjt, felkereste azt és megtekintette annak gyűjteményét. Első 

 pillantásra felismerte a tapasztalt lepkész az Orbiculosát, de a 

 közömböst játszva, azonkívül még egy-két lepkét választott ki s 

 azokért cserében több gyönyörűen csillogó oroszországi Plusiát 

 adott a túlboldog kezdőnek. 



Még jobban megvolt a cserével elégedve Kindermann, ki 

 tisztán kereseti forrásul űzvén a gyűjtést, az Orbiculosán is igye- 

 kezett mielőbb lehető jó áron túladni. Már volt is bécsi vevője, 

 ki lO aranyat igért neki, de annak daczára nem kapta meg. 



Rovartani Lapok VI. 1898. szeptember 1, 



