KL'I.ÖXFF.LÉK. 14i 



hét kiadást ért — oly siker, melylyel igen kevés mü dicseked- 

 hetik, — a kiadó (Hoffinann J., Stuttgartban) kötelességének ismerte, 

 a most meginduló nyolczadik kiadás kiállítására a legnagyoL'J) 

 gondot fordítani s az ábrákat fényképezés és s/.ínnyomás segítsé- 

 gével egé-zen újonnan s oly lökélylyel elkészíttetni, a minőket 

 szélesebb köröknek szánt, más munkában alig talaluiik. A lepkéken 

 kívijl számos hernyó s a/.ok tápnövénye is ábrazoitatik, miáltal a 

 kezdő azokkal a növényekkel is megismerkedik, a melyek a lep- 

 kéázre nézve különösen- fontosak. A bevezetés a lepke természet 

 rajzát, valamint utasítást a hernyók, bábok és lepkék gyűjtésérc, 

 kikészítésére stb. foglalja magában, míg a speciális rész a Közép- 

 Európában honos legtöbb nagylepkének és hernyójának rövid 

 leírását, a hernyó tápnövényének megnevezését s a lepke röpülési 

 idejének feljegyzését tartalmazza. A leírt fajok száma k. b. 1500: 

 az 50 tábla k. b. 1300 ábrát nvujt. Az egész mű 14 füzeiben 

 jelenik meg s az ára teljesen 12 frt 60 kr lesz. Kezdő lepkészek- 

 nek melegen ajánlható. 



A méhek a hadakozásban is szerepeltek hajdanában és noni 

 egyszer vitték véghez azt, a mire az ember nem volt képes: az 

 ellenséget futásra kényszeríteni. Vii'gilius római költő az ellenség 

 elül méhei közé menekült, a melyek üldözőit csakham;ir megfuta- 

 míiották, mert a méhek ellen nem használ se vitézség, se bátor- 

 ság. Hasonló esetek ismeretesek a középkorból is. így midőn 

 I. Albrecht osztrák herczeg 1289 ben Német- Újvárt (Vasmegyében) 

 ostromolta, a lakosság igen vitézül védekezett s az o-^íromlókat 

 üszök és forró víz, de leginkább méhkaptárok alkalmazása álta! 

 visszaverték, söt elvonidásra kényszeríttették. Épen így menekült 

 meg Székesfehérvár is a törökök elöl; mert midőn ezek 1593-ba:i 

 a várat ostromolták és már-már elfoglalták, a vái'beliek utolsó 

 eszközként számos méhkaptárt dobtak az ostromlók közé. Ez 

 használt : a törökök eszeveszett futásnak indultak s újabb rohamra 

 rá nem voltak vehetők — Legújabban a franczíák jutottak arra 

 a gondolatra, hogy a mézelő méhnek (^4/jís me////ít!a) a hadakozás- 

 nál hasznát vegyék, még pedig értesítések szállítására, mely czélra, 

 a feltűnőbb ga'ambnál alkalmasabb, mert az ellenség figvelmot 

 könnyebben, sőt egyáltalában elkerüli s a mellett kitűnő orientáló 

 tehetséggel bír, kivált ha nem túlságos nagy a távolság. Az ebbeli 

 kísérletek bíztató eredményűek voltak 



Apatura íris ab. Jole-ról felsorolja a Rűhl-féle mü (Gross- 

 schmetterlinge 323 1.) a termőhelyeket is, megemlítvén,^ hogy a 

 pillangó előiordula többi közt „auch hei Franzenau (Siebenbürgen)," 

 vagyis Franzenau érdemes lepkészünk nevét heh/névnek tartja. — 

 Hasonló félreértés található az „üngarische Revue"-ben is, melyet 

 Riedi Szende híres nyelvészünk 1869-ben kiadott Ebben egy 

 valaki igen gyarló kivonatát adja Frivaldszky Imre a jellemző 

 adatainak, melynek már czimét sem adja vissza helyesen (Aus den 

 charakteristischen Angahen zur Fauné üngarns), szövege pedig 

 hemzseg a hibától. így pl. azt állítja, hogy a Thalpochares pannoniait 

 először Bécsben,- azután hazánkban is felfedezték, pedig az eredeti 



Kovartani L ipok VI. ISrS. szeptemVer 1. 



