to 



saaret), ofte endog lokke den nærmere ; rimeligvis er det denne 

 Nysgjerrighed, der har foranlediget Anfald paa Mennesker, f. Ex. 

 paa den 2den tydske Nordpol -Expedition. Flere af de af os 

 trufne Bjørne vare meget sky. 



IAngmagsalik Egnen synes Isbjørnen ikke at være sjælden. 



2. Canis lagoipus (L.). 



Der blev set baade hvide, blaa (eller snarere graa) og plet- 

 tede Fjældræve. Alle de hvide havde en mørk Plet paa Brystet 

 eller et andet Sted af Legemet. 



Den er almindelig overalt ved Scoresby Sund, baade 

 længere ude ved Kysten og i Bunden af Fjordarmene. Den er 

 Standdyr, idet den højst foretager længere Strejftog om Vin- 

 teren for Ernæringens Skyld. — Unger blev der ikke set, men 

 de fødes i Grave, der dels findes i Stenrøs og dels ere gra- 

 vede af Dyrene selv. De Grave, jeg har set, havde kun én 

 Aabning. 



Fjældræven er hovedsagentlig et Natdyr 1 )- Om Dagen ser 

 man den sjældent (dog saaes en Ræv paa Hold with Hope midt 

 om Dagen). I Løbet af Vinteren kom der af og til Ræve lige 

 hen til Stationsbygningerne, en enkelt Gang endog ind imellem 

 dem ; ellers vare de temmelig sky eller i ethvert Fald paa ingen 

 Maade saa paatrængende, som de ofte synes at være paa andre 

 Steder i Polarlandene. 



Fjældræven henter ikke alene sin Føde fra Dyreriget, men 

 ogsaa fra Planteriget, hvorom dens Gjødning giver talrige Op- 

 lysninger; om Vinteren bestaar denne jævnlig udelukkende af 

 Blaabærris; dog tager Ræven sikkert kun i Nødstilfælde tiltakke 

 hermed. Derimod lever den om Sommeren , skjøndt den da 

 sikkert nok kunde skaffe sig anden Føde , for en stor Del af 

 Bær. Om Vinteren lider den meget af Sult; en fangen Ræv 

 var helt mat, men blev hurtig livlig, da den fik noget at spise. 



Denne Ræveart synes ikke at være videre godt begavet; 



] ) For saa vidt som man kan tale om Natdyr i Polarlandene. 



