14 



10. Monodon monoceros (L.). 



Den var den eneste nogenlunde almindelige Hvalart i 

 Scoresby Sund. Da Fjorden om Vinteren var fuldstændig 

 tillagt, saaes i den Tid selvfølgelig ingen. Den 20de Juli 1892 

 brød Isen op i Fjordarmen imellem Gaaseland og Vinterkvar- 

 teret, saa at der dannede sig nogle Vaager; længere inde — 

 mod Vest — var Fjorden den Gang omtrent isfri; allerede 

 Dagen efter saaes to Narhvaler paa en af Vaagerne ; de trak 

 indefter. Man kunde da ikke øjne aabent Vand i østlig Ret- 

 ning (fra det højeste Punkt ved Havnen kunde man se til et lille 

 Stykke paa den anden Side af Cap Stevenson), ja Isfjældene 

 vare ikke engang komne løse af Fjordisen; men der maa allige- 

 vel have været aabent Vand eller Revner i Isen et Stykke paa 

 den anden Side af Cap Stevenson, da Hvalerne vel næppe 

 have kunnet tilbagelægge den lange Vej helt ude fra Cap 

 Brewster under Isen. 



Der syntes at foregaa et Træk ind igjennem Fjorden og 

 ud igjen ; dog kom Narhvalerne ikke alle sammen paa samme 

 Tid, men enkeltvis eller parvis, og endnu saa sent som den 

 17de August 1891 saaes der Narhvaler, der trak indover. Den 

 8de September saaes de sidste, der gik østover, i Nord- 

 ve s t fj o r d. 



— Et Stykke Syd for Cap Brewster saa Ltnt. Ryder den 

 13de August 1892 nogle smaa Hvaler, som han mente maaske 

 var Phocæna communis. 



11. Balænoptera rostrata (Fabr.). 

 Den 10de August 1892, da Expeditionen var kommen ud i 

 aabent Vand under Jameson Land, saa Tolken Johan Pe- 

 tersen og Grønlænderen Otto en Hval, som de bestemt paa- 

 stode tilhørte denne Art. 



— Ved gamle Grønlænderhuse og Spækgrave samt paa tiere 

 Steder paa Forstranden fandtes Skeletdele af forskjellige store 

 Hvaler; de vare alle yderst forvitrede og beskadigede, saa at de 



