18 



Vestfjord og et andet ved Gaase fjord; intet af disse to 

 Steder blev der ellers set Tegn til , at der endnu fandtes 

 Moskusoxer, saa at den nu ikke mere synes at være saa ud- 

 bredt som tidligere. 



Syd for Cap Brewster blev den ikke set, men dette siger 

 selvfølgelig ikke, at den ikke findes der. 



1 Maven paa de skudte fandtes hovedsagentlig Salix- 

 Blade, ikke Licliener. 



Den 20de Juli 1891 blev der paa Hold with Hope skudt 

 tre gamle Tyre, der gik alene uden at være sammen med nogen 

 Hun. Den 12te August 1892 blev der set Tyre, Køer og Kalve 

 i Flok sammen; Tyrene stangedes da hæftig (ifølge Kaptejn R. 

 Knudsen), hvorfor det maaske kan antages, at Brunsttiden da 

 var forhaanden. 



Paa Hold with Hope var den almindelig; det var interes- 

 sant at se, hvorledes Dyrene lignede de store Basaltblokke, der 

 laa strøede ud over Terrainet; Oxernes Flegma bidrog ogsaa 

 meget til denne Beskyttelseslighed, idet de kunde staa aldeles 

 ubevægelige i lang Tid. 



Ved Angmagsalik saaes Moskusoxen lige saa lidt som den 

 følgende. 



15. Rangifer tarcmdus (L.). 



Det har ikke været mig muligt at finde nogen Forskjel af 

 Betydning ved Sammenligning af Rensdyrkranier fra Østgrønland 

 og Lapland. Hvad angaaer Formerne hos de Horn , der bleve 

 hjembragte af Expeditionen, da findes der her en meget stor 

 Variation, hvilket viser, at Rensdyr fra samme Egn ikke be- 

 høve at have engang tilnærmelsesvis samme Hornform. løvrigt 

 var det mærkeligt, at der aldrig blev skudt eller set Rener med 

 saa svære Horn, som de, man i Almindelighed fandt afkastede. 



Overalt, hvor Expeditionen kom i Land i Scoresby Sund, 

 blev der set Rensdyrspor, selv paa den øde Strækning, der 

 ligger øst for Sydbræen, hvor der næppe er meget isfrit Land. 

 Man skulde derfor mene, at disse Dyr vare yderst almindelige 



