15 



Phoca groenlandica var meget almindelig. Det er en meget 

 livlig Sæl, som er let at kjende alene paa sine Bevægelser i 

 Vandet. En skudt Svartside havde en Del temmelig stærkt 

 fordøjede Fisk (Paralepis 1 ?) i Maven. — Af Fangstmændene kaldes 

 de Flokke, man træffer af denne Sæl i Juni- August, for «Han- 

 Sæl», da de mene, at der kim findes Hanner der imellem, 

 hvilket imidlertid er urigtigt. 



Phoca barbota — af Fangstmændene kaldet Blaasæl — er 

 temmelig sjælden i den her omhandlede Del af Isen. Den op- 

 træder her, som overalt, enkeltvis og ikke i Flokke. 



Cystophora cristata. Denne Sæl var overmaade almindelig 

 i den ydre Del af Isen; i den Tid, Expeditionen opholdt sig 

 der, blev der dog aldrig truffet videre store Flokke; under- 

 tiden bestode Flokkene baade af Cystophora cristata og Phoca 

 groenlandica. 



Palænoptera Sibbaldii. I 1891 var den overmaade al- 

 mindelig i den ydre Del af Isen, saa at der ikke gik en Dag, 

 uden at vi saa denne store Hval, der er let kjendelig paa den 

 lille, langt tilbage siddende Rygfinne. Den var aldrig videre 

 sky. — I Efteraaret 1892 blev den ikke med Sikkerhed set, 

 dog mente 1ste Styrmand paa «Hekla» at have set en den 

 5te September. 



Hyperoodon rostratus — Sælfangernes «Bottlenose» — 

 var ubetinget den almindeligste Hvalart i den ydre Del af Isen, 

 medens den aldrig blev set i tættere Partier af denne. Fangsten 

 efter den foregaar dog ikke saa meget inde i Isen, men mere 

 østlig. Der blev flere Gange set Bottlenoser med fuldstændig 

 hvidt Hoved, hvilke Fangstmændene kaldte «Tøndebund». — I 

 September 1892 saaes den flere Gange i aabent Vand i Nærheden 

 af Isen. En Gang kom en lille Flok helt hen til Skibet, lige- 

 som de i det hele taget heller ikke ellers vare sky. 



Orca gladiator. Den blev med Sikkerhed kun set to 

 Gange under Expeditionen, den 23de Juni 1891 og den 3die 



