48 



yderste Del af Isen kan ikke være begrundet i, at den har søgt 

 nærmere til Ynglestederne, thi paa det Sted, hvor Hovedmassen 

 maa antages at yngle, Jan Mayen, er Rugningen af Æggene 

 allerede vidt fremskreden i Midten af Juni x ). Dens Forsvinden 

 kan vistnok kun tilskrives enten den Omstændighed, at « Hekla» 

 kom ind i den tætte Del af Isen, eller ogsaa , at Arten ikke 

 gaar saa langt imod Nord, muligvis begge Dele. 



Mærkeligt er det, at Arctica alle paa en Aarstid , da man 

 skulde antage, at den opholdt sig i Nærheden af Kysterne for 

 at yngle, kan træffes saa langt fra Land, som den blev truffen 

 af Expeditionen den 21de Juni 1891 , nemlig i en Afstand af 

 c. 35 Mil fra nærmeste Land, Island. Fuglen er vel næppe en 

 saa kraftig Flyver, at den kan have Rede, for Ex. paa Island, 

 paa samme Tid, som den selv findes saa langt borte derfra; 

 det samme gjælder selvfølgelig mere elier mindre ogsaa om de 

 andre Fugle, der træffes i Drivisen saa langt fra Kysten i Ruge- 

 tiden; saafremt man antager, at det er Fugle, der ikke yngle 

 det Aar , maa man rigtignok forbavses over den Masse , hvori 

 de optræde. Forholdet mellem Hannernes og Hunnernes Antal 

 blev desværre ikke undersøgt under Expeditionens Ophold i 

 Drivisen. En Umulighed var det maaske ikke, at de af Expedi- 

 tionen i Slutningen af Juni i den ydre Drivis trufne Fugle 

 endnu ventede paa aabent Vand under Grønlands Kyst, men 

 det er vel næppe sandsynligt, da Yngletiden i saa Tilfælde maa 

 begynde saa sent, at Ungerne næppe kunne blive nogenlunde 

 store, inden Islæget atter begynder. 



2. I den midterste, tætteste Del af Storisen bleve 



iagttagne : 

 a. Pattedyr: Ursus maritimus (L.), 

 Phoca foetida (Fabr.), 

 ' — barbata (Fabr.), 



Cystoplwra cristata (Erxleben), 

 Balæna sp. ? 



] ) Ifølge Dr. Fischer; se oven citerede Værk, Side 120. 



