55 



Sygdom hos de paagjældende Individer. Fænomenet var, som 

 sagtj meget almindeligt; paa stille Sommeraftener kunde man 

 jævnlig se flere paa en Gang. En Gang fangede jeg ogsaa en 

 lille Gadus satda om Vinteren ( 20 /i 1892), da jeg huggede en 

 Vaage i Fjordisen ; den var øjensynlig døende, saa at jeg kunde 

 tage den med Haanden. Alle de her omtalte Individer vare, 

 som tidligere anført, yngre, mindre Fisk; derimod blev der 

 flere Gange om Foraaret fanget noget større i de næsten 

 ferske Pytler oven paa Fjordisen, naar de vare stegne op gjen- 

 nem Revnerne. 



Den største Gadus saida blev fanget i selve Havnen i 

 Hnmmertejne paa c. 6 Favne Vand. Den var 26 Cm. lang. 



Ved Angmagsalik blev Arten hverken set eller fanget, 

 hvoraf dog naturligvis ikke følger, at den ikke skulde findes der. 



12. Salmo alpimis (L.). 



Den blev funden saavel paa Danmarks 0, som i for- 

 skjellige Elve, der munde ud i Tasiusak. Derimod blev den 

 ikke set i den store Elv paa Hold with Hope, hvor den dog 

 sikkert alligevel findes, eller i nogen af Scoresby Sunds Elve 

 med Undtagelse af dem paa Danmarks 0. Man maa dog 

 vel erindre ; at vi kun paa Jameson Land fik Lejlighed til 

 at undersøge Elve, hvori der kunde findes Ørred, og at denne 

 Undersøgelse paa Grund af Tidens Knaphed aldeles ikke var 

 tilstrækkelig; i Bunden af Hurry Inlet løbe et Par meget 

 store Elve ud, der formodentlig ville vise sig at være lige saa 

 fiskerige som Elvene ved Angmagsalik. 



Ifølge Rink («Grønland») vandrer Salmo alpinus paa Grøn- 

 lands Vestkyst om Sommeren fra Havet op i Elvene og Søerne 

 for at forplante sig. Efter hvad jeg selv har havt .Lejlighed til 

 at se, og efter hvad Grønlænderne berette, er dette ogsaa Til- 

 fældet ved Tasiusak. Elvene ere der store og vandrige selv 

 sent paa Sommeren ; de komme fra betydelige og vistnok 

 meget dybe Søer, ofte fra flere paa .en Gang. I den Tid, 



