162 



Søen slidt en Hulning ind i denne, og Nedstyrtninger ere over- 

 ordentlig almindelige, hvilket navnlig kan ses om Vinteren paa 

 Isen. Øen gaaer derfor sikkert sin Ødelæggelse i Møde i en 

 — geologisk talt — nær Fremtid, og man kan kun undres 

 over, at den har overlevet Istiden. 



3. Cap Leslie Sandstenen. 



Paa Milnes Lands Østkyst findes en meget grovkornet, 

 graagul eller rødlig, arkoseagtig Sandsten, i hvilken der ikke 

 forekommer Forsteninger. Den samme Bjærgart er rimeligvis 

 faststaaende et Sted paa Jamesons Land s Vestkyst; der blev 

 dog ikke gjort Landgang paa dette Sted, saa at Aflægningen 

 paa Kortet er sket efter, hvad der er set ude fra Søen i ringe 

 Afstand. Paa Milnes Land har jeg kun ved Mudder- 

 bugten havt Lejlighed til at undersøge denne Bjærgart lidt 

 nøjere. 



Sandstenen viser sig her ikke helt nede ved Stranden, idet 

 den der er dækket af et temmelig betydeligt Glaciallag, der tiltager 

 i Mægtighed indover. Først et Stykke inde kommer den frem i 

 Kløfterne og hæver sig derefter jævnt til en rund Kulle paa 

 godt 1100'; længere mod Nordost kommer den imidlertid helt 

 ned til Havet og naaer ogsaa her , ligesom dybere inde i Lan- 

 det, bag Mudderbugten, en endnu betydeligere Højde. 



Sandstenen er temmelig tydelig lagdelt. Lagene falde 14° 

 mod N 54° V. 



Paa sine Steder findes Indlag af et meget mørkere, brun- 

 ligt Conglomérat; de kunne være af meget forskjellig Størrelse, 

 nogle meget smaa, andre c. 1 Favn i Længde og Højde; Ste- 

 nene deri ere for største Delen ogsaa Sandsten, der ere over- 

 trukne med en brun Skorpe. 



Cand. Hartz, der undersøgte Sandstenen længere mod Vest 

 ved Randen af Gnejsen, fandt her følgende Forhold: «200' — 300' 

 o. H. fandtes Gnejsen endnu i et Elvleje; i et andet Elvleje c. 



