164 



rhätiske Planteforsteninger. Dog fandt Cand. Hartz under dette 

 Lag helt nede ved Stranden, under Forbjærgets nordligste Del, 

 en grøn Sandsten, der sikkert er faststaaende, skjøndt den ikke 

 blev funden i Ne il Is Klipper Nord for Cap Stewart. 

 Det planteforsteningsførende Skiferlag er vistnok meget mæg- 

 tigt, da det et nærliggende Sted kommer for Dagen om- 

 trent helt nede ved Stranden og i ovennævnte Kløft naaer en 

 Højde af c. 160' — 180' over Havet. Forsteningerne deri ere 

 meget talrige. 



Oven over denne Skifer ligger et Stykke med Forvitrings- 

 produkter og derover et Dyreforsteninger førende , noget vari- 

 erende Lag, der nærmest maa betegnes som en meget uren, 

 rødlig Kalksten. Paa sine Steder er denne fri for større, frem- 

 mede Indblandinger, men er dog meget rig paa Sand; i saa 

 Tilfælde findes der næsten aldrig Forsteninger. Andre Steder 

 er den fuld af Smaasten, der undertiden ere rullede, undertiden 

 temmelig skarpkantede, saa at den antager Udseende af et Con- 

 glomérat eller Breccie; atter andre Steder ligner den, paa 

 Grund af Mængden af Dyreforsteningerne l ) , der tilhøre Jura- 

 formationen, en formelig Muslingebreccie. Alle disse Varieteter 

 af samme Bjærgart findes fuldstændig jævnsides og gaa jævnt 

 over i hverandre. Foruden Dyreforsteninger findes der ogsaa 

 af og til Levninger af Stammer og Grene. — Dette Lag er 7' 

 mægtigt og findes i en Højde af 186' o. H. 



Herover ligger en meget sandholdig, graa Skifer, hvori det 

 ikke lykkedes mig at finde Forsteninger. Rimeligvis fortsættes 

 den samme Skifer uafbrudt i det mindste til en Højde af 270', 

 men den er et Par Steder dækket af nedstyrtede Forvitrings- 

 produkter, der ogsaa skjule dens Grænse opadtil. 



I 300 Fods Højde findes dernæst et 10' mægtigt Lag af 

 en sortegraa, meget finkornet, olivinførende Basalt. Contacten 



Med Hensyn til Dyreforstehingerne henvises til efterfølgende Afhandling 

 af Prof., Dr. Lundgren. 



