194 



und Petri: Die ßrachiopoden der Juraformation von Elsass- 

 Lothringen, s. 3J1, t. 17, fig. 5 — 10); denna art är dock propor- 

 tionsvis längre och uppnår vanligen betydligare dimensioner. 

 Lingula brevirostris Meek and Hayden (Palæontology of the 

 upper Missouri, s. 69, t. 3, flg. 3 i Smithsonian Contributions etc. 

 vol. 14; Newton and Jenney: Geology etc. of the Black Hills 

 of Dakota, s. 346, t. 3, fig. 4 (fig. 5 ar mindre lik), U. S. Geol. 

 and Geogr. Survey of the Rocky Mountain Region, Washington 

 1880), stammer annars, utom med afseende på betydligare 

 stoiiek, med formen från Grönland, som dock ej synes mig vara 

 nog väl bevarad for att kunna till arten med säkerhet bestämmas. 



2. Rhynchonella sp. 



Tafl. III, flg. 3 a, b, c. 



Ehuru ej sällsynt, är denna art vanligen mycket illa bevarad 

 och oftast förtryckt i olika riktningar ; den yttersta delen af 

 skålet är oftast fasthängande vid bärgarten. Det afbildade exem- 

 plaret, för öfrigt det fullständigaste, är troligen tillplattadt, så att 

 det är icke obetydligt tunnare an de fiesta andra och därföre 

 framställer en något abnorm bild. Rundadt trekantig; bredden 

 störst vid nedre tredjedelen; ribborna omkr. 13; sinus tydlig 

 och i allmänhet tämligen utpräglad. Längd ung. 15, bredd. 17 mm . 



Står visserligen Rh. varians Schi, (d' Orb i gny i Murchison, 

 Verneuil, Keyserling, Russia in Europe etc. Tom. II, s.,480, 

 t. 42, fig. 14 — 17. Rh. varians Davidson: anf. arb. s. 83, t. 17, 

 fig. 15 — 16) nära, men kan dock ej hänföras till denna art på 

 grund af den grönländska formens större platthet. 



1 saväl den grå sandstenen som den svarta kalkstenen. 



3. Rhynchonella sp. 



Tafl. III, fig. 2. 



Af denna form, som är tydligt skild från foregående, före- 



ligga ett par ofullständiga exemplar; den är utmärkt genom 



färre, bredare och gröfre ribbor och ej skarpt utpräglad sinus, 



den erinrar något om Rh. variabilis (Davidson : anf. arb., s. 78, 



