196 



Aucella, men som dock ej kan föras till detta slagte utan bor 

 räknas till Ostrea eller Gryphaea. Skålet, särskildt det större, 

 är nämligen tjockt (5 — 6 mm och mera); muskelintrycken äro 

 skarpt framträdande och belägna närmare umbo an Aucellas 

 svaga dylika ; stenkärnorna äro med undantag af muskelintrycken 

 fullkomligt glatta, och äfven underskalets yttersida saknar de 

 hos Amelia uppträdande regelbundna valkarna; det mindre 

 skålet är konkavt. 1 afseende på formen utmärker den sig 

 från andra Ostrea-arter ss. Gryphaea cynibium Goldf. och G. 

 armata Lk., till hvilken grupp den hör, genom starkare afsmal- 

 nande umbonalparti och mera utvidgadt pallealparti, hvarigenom 

 den ock tydligt skiljes från O. dilatata Sow. 



Skalen tjocka; det större med stärkt krökt, inböjd umbo, 

 triangulärt päronformigt, stärkt afsmalnande mot umbo och mot 

 pallealsidan utvidgadt, stundom ehuru mera sällan vingformigt 

 utbredt. Det mindre skålet lockformigt, konkavt, med tättstaende, 

 skarpt framträdande, taktegelformigt förlöpande tillväxtstrimmor. 

 Längd 45—55, bredd 34— 40 mm . 



Öfvervägande stenkärnor af det större skålet med endast få 

 stycken af själfva skålet kvarsittande; dess yttersida oftast dold 

 i och fastväxt vid bärgarten. På stenkärnorna framträda muskel- 

 intrycken mycket skarpt. Ett exemplar, det afbildade, visar så 

 väl stenkärnan som det större skålet och större delen af det 

 mindre skålet fria. Såsom ofvan nämdt skiljer sig denna form 

 från de europeiska arter, som den står nära, såsom G. arcuata^ 

 G. cymhium och G. dilatata genom smalare och mera tillspet- 

 sadt umbonalparti. Den iiknar mycket Gryphaea calceola var. 

 Nebrascensis Meek and Hayden (se Newton and Jenney: Black 

 Hills of Dakota s. 349, t. 3, fig. 13 — 16), som dock har betydligt 

 svagare mnskelintryck och mera regelbundna, koncentriska till- 

 växtstrimmor på skalets yttersida. 0. grönlandica är en af de 

 mest karakteristiska formerna vid Kap Stewart och forekommer 

 tämligen allmänt, ehuru sällan väl bevarad, i den grå sand- 

 stenen. 



