220 



Breite (Kopenhagen d. 17. Junius 1811)», som opbevares paa 

 Mineralogisk Museum i København, under Lokaliteten «Tupaur- 

 sarsoit in Omenaks (Umanaks) Fiord» omtaler Kerne von 

 Muscheln in einem ko hl igen Sandsteinconglomerat. 

 I Museets grønlandske Samling findes to Haandstykker svarende 

 til denne Omtale ; Muslingerne ere daarligt bevarede og ikke 

 nærmere bestemte. Tupaursarsoit hedder if. Dr. Steenstrup 

 nu Ujarartorsuak. I Giesecke's Mineralogiske Rejse i Grøn- 

 land ved F. Johnstrup omtales dette Fund (p. 253): Hier ist 

 die erste und einzige Stelle, wo ich Versteinerungen der Venus 

 islandica og My a truncata . . . fand. Bestemmelsen hidrører 

 fra Gie se cke og har intet Værd. Jfr. Dr. Steenstrups Be- 

 mærkninger, Medd. om Grønland, V. p. 58. 



Østgrønland. Her var Scoresby jun. den første, der 

 skaffede Oplysninger, om end Tydningen af hans Iagttagelser, 

 som det følgende vil vise , var mindre rigtig. Foruden S c o - 

 resbys egne (som sædvanligt særdeles gode) Skildringer af 

 Jamesons Land (især Cap Stewart) 1 ) og Cap Brewster 

 paa Sydsiden af Scoresby Sunds Munding 2 ) maa især mærkes 

 Jameson's Appendix: List of specimens of the rocks brought 

 from the eastern coast of Greenland, with geognostical memo- 

 randa 3 ). Fra N ei 11 s Klipper og Cap Stewart nævner 

 Jameson bl. a. følgende Bjærgarter: Forskellige Sandstene 

 (enkelte Prøver med indblandede Dele af «sort, bituminös 

 Skiferkul»), kalkholdig Sandsten, en grov Varietet af almindelig 

 Skiferkul, bituminøs Skifer, Skiferler med Overgange til bitu- 

 minös Skifer, Lerjærnsten, Kalksten med Fragmenter af Bivalver 

 og Kalksten med ufuldstændigt bevarede Pectiniter. 



Derefter folge disse «remarks»: «The grey, often mica- 

 ceous sandstone, slateclay, bituminous shale, clay -ironstone, 



3 ) Journal of a voyage to the northern whale-fishery, 1S23, p. 204 ft'. 



2 ) 1. c. p. 220. 



3 ) 1. с p. 399 ff. 



