225 



var der ingensomhelst Grund til med Jameson at antage de 

 af Scoresby herfra hjembragte Rul som hørende til Stenkul- 

 formationen. Vor Expedition, som opholdt« sig her — om end 

 kun en kort Tid — fandt ingen Kullag her, kun hist og her 

 en enkelt, forkullet Gren i Kalkstenen eller Lerskiferen eller 

 smaa, løse Kulstykker i Elvlejet. Scoresby selv nævner heller 

 ikke Kullag herfra; han fandt, at Neills Klipper ved Cap 

 Stewart bestod af «a thick bed of bituminous slate (vor Ler- 

 skifer, som i vaad Tilstand er næsten sort), — coarse conglo- 

 merate , with a base of sandstone — sandstone flag or slaty 

 sandstone, — calcareous sandstone — fine granular limestone, 

 full of organic remains, — and a coarse grained limestone of 

 a grey colour, containing numerous large specimens of pecte- 

 nites and other bivalve shells. These were the principal rocks; 

 but scattered specimens were also found of clay ironstone, 

 slate-clay, common slatecoal , jet, splintery limestone, arena- 

 ceous limestone &c.» 



Da det nu viser sig, at Lerskiferen er rhätisk og den over- 

 liggende Kalk- og Sandsten jurassisk 1 ), maa ogsaa den af Heer 

 udtalte Formodning, at en tertiær Brunkulsdannelse strækker 

 sig tværs over Grønland paa c. 70° N. Br. , opgives. De meso- 

 zoiske Lag ere, som Lejringsforholdene viste, lokale Dannelser, 

 med ringe Udstrækning mod Vest; det fremgaar af det med- 

 følgende geologiske Kaart, at disse Dannelser ikke fandtes 

 Vest for Halls. Inlet. Hvor langt de strække sig mod Nord, 

 om de staa i direkte Forbindelse med Juralagene paa Kuhn 0, 

 deres Forhold til de tertiære Lag paa Sabine og talrige 

 andre, interessante geologiske Forhold paa denne saa afvexlende 

 Kyst, maa kommende Geologer afgjøre. Sikkert er det, at denne 

 Del af Grønland er det i geologisk Henseende mest forskellig- 

 artede Parti af Landet, og at en nærmere Undersøgelse af den 



Cfr. den foregaaende Afhandling: B. Lundgren: Jurafossil fmn Kap 

 Stewart i Øst-Grønland. 



