230 



korte og brede, næsten triangulære. Andre Pinnulæ paa samme 

 Blad have den sædvanlige Form. 



Fig. 4 : Enkelt Pinnula , forstørret i Fig. 5 , med tydeligt 

 savtakket Rand og visende Nervernes dikotome Forgrening. Den 

 gode Bevaring skyldes den bløde, finkornede Bjærgart, hvori 

 dette Blad er aflejret; Kulsubstansen er fuldstændigt bevaret. 



Tav. IX. 



Fig. 1: Længderibben paa Rachis meget tydelig; dennes 

 Kulsubstans er for største Delen forsvundet. 3 Pinnæ med 

 lange, krumme, til Dels fremad rettede Pinnulæ; paa nogle af 

 disse er Bladranden med Takkerne vel bevaret. Pinnulæ 

 sidde usædvanligt tæt ved hinanden, de nederste, 

 nærmest Rachis, dække endog hinanden med Ran- 

 den; de ere indtil 26 Mm. lange. 



Fig. 2: Spidsen af en Pinna med brede, korte, seglformet 

 krummede, fremad rettede Pinnulæ, til Dels med velbevaret 

 Rand. 



Tav. X. 



Fig. 1 : Fragmenter af 3 Pinnæ med temmelig stærkt krum- 

 mede, store Pinnulæ ; hidrøre fra den nedre Del af Pinna. 



Fig. 2 : Spidsen af en Pinna. 



Fig. 3: Meget smaabladet Form; de nedre Pinnulæ ere ikke 

 mere end 15 Mm. lange. Dette Exemplar svarer i Størrelses- 

 forboldene nogenlunde til Bartholins Tav. VII, fig. 1 (Cl. 

 Roesserti), hvis Pinnulæ dog ere noget mere fremad rettede og 

 have en bredere Basis. 



Tav. XII. 

 Fig. 1 viser et særdeles smukt Bladfragment, hvis Kul- 

 substans er fortrinligt bevaret, saa at Bladet træder skarpt frem 

 paa den graa Sten. Nervationen er ret godt bevaret. Pinnulæ 

 ere betydeligt kortere end paa mange af de andre Exemplarer: 

 nogle af dem ere usædvanligt korte og brede (efr. Nathorst 

 II) Tab. II, fig. 5). 



