268 



ved Kutdiisat mellem den øverste Tangrand paa Nordsiden af 

 Halvøen og det højeste Punkt af denne (Enden af en Basaltsøjle). 

 Højde-Forskjellen fandtes at være 14,4 Meter. Cand. Morten 

 Pedersen har endvidere paa Halvøens NV.- Ende indhugget 

 følgende Mærke | 1 logov.^Hv. , der skal betegne, at Stregen 



]898. ' 



er indhugget 2,4 Meter over de grønne Algers øverste Græ.nse. 

 Over Stregen er med hvid Maling malet en Figur som et lig- 

 gende latinsk ZU. 



Tavle X viser den Skrænt, der paa Grund af. at der tid- 

 ligere brødes en betydelig Mængde Kul til Kolonien Ritenbenk, 

 specielt kaldes Ritenbenks Kulbrud. Jeg har før givet en Be- 

 skrivelse og et Profil af dette Sted^), hvorfor jeg her kun skal 

 henvise til Billedet som typisk for de Partier af de kulførende 

 Dannelser, der afvexlende bestaa af Skifer og Sandstenslag. 

 Billedet er taget fra det lille fremspringende Parti , der kaldes 

 Nungerut, den lille Odde. Det er et Parti af en plutonisk 

 Bjergart, der gangagtig har gjennembrudt de kulførende Dan- 

 nelser. Allerede første Gang, 1871, da jeg opholdt mig paa 

 dette Sted, blev jeg opmærksom paa denne Bjergart, da den 

 havde et ejendommeligt Udseende , fuldstændig lig den senere 

 bekjendte Bjergart med metallisk Jærn fra Asuk. Den var som 

 denne fuld af Grafit; men metaUisk Jærn kunde jeg i alle mine 

 Prøver ikke paavise. I Aar derimod lykkedes det mig strax at 

 paavise metalliske Jærnkorn deri, og Overensstemmelsen med 

 Asukbjergarten er saaledes nu fuldstændig. 



Den 21de Juli rejste vi fra Kutdiisat til Asuk. Paa Vejen 

 passeredes det c. 60 Meter høje, stejle Fjeld, Ivnarsukasik (det 

 grimme, daarlige, stejle Fjeld). Det bestaar af Palagonittuf med 

 Gange og uregelmæssige Partier af en meget olivinholdig Basalt, 

 og endvidere fandtes deri udtværede Partier af en kalkholdig 

 Lerskifer. Ved Navnet Asuk svnes der at betegnes flere 



^) Vidensk. Meddelelser fra Naturhist. Forening i Kl)hvn. 1874. Nr. 3 — 7 

 Tav. VIII. 



