269 



flade, sandede Odder, egentlig Deltaer, atïejret af Elve, der 

 komme fra Firnen paa Højlandet. Enden af den Bræ, hvis Elv 

 har dannet den sydligste af Asuk- Odderne , fandtes at ligge i 

 en Afstand af c. 7000 Meter og i en Højde af 546 Meter over 

 Vandfladen. Kysten ved Asuk dannes, som sædvanlig her i 

 Vajgat, af en c. 30 Meter høj Skrænt af de kulførende Dannelser, 

 Sandsten og Skifer, der falde c. 10 Grader i sydlig Retning. — 

 Nogle Planteforsteninger samledes, og, hvad der ellers er sjel- 

 dent, i en Skifer fandtes Nyrer af Kalksten. Flere mindre Ba- 

 saltgange gaa lodret gennem Lagene , men frembøde intet sær- 

 ligt ud over det. at Bjergarten var stærkt forandret. Da træder 

 med én Gang, ved en gammel Hustomt, den ejendommelige 

 jærnførende Bjergart frem, som jeg, paa Grand af, at den ved 

 Overgange var forbunden med den jærnførende Basalt ved Blaa- 

 fjeld, ogsaa antog for en Basalt, men som allerede Torne- 

 bohm^) erklærede for at være en Andesit, en Opfattelse, som 

 Dr. Nicolau senere har bekræftet, idet han nærmest henførte 

 den til Hypersthenandesiterne-). I Hefte IV, S. 124, af «Med- 

 delelserne» findes Kaptejn Hammers Tegning af denne Skrænt, 

 set fra NV., og Tavle XI gjengiver et Fotografi, taget fra den 

 modsatte Side. Nederst ses en ejendommelig breccieagtig Tuf, 

 der forsaavidt ligner den almindelige Tuf, der overalt paa Disko 

 danner det ældste Led af Trappen , men her har den Ejen- 

 dommelighed, at de skarpkantede Brudstykker, hvoraf den be- 

 staar, hidrøre fra den jærnførende Hypersthenandesit. Herover 

 ligger, som sædvanlig i Tufen, et mægtigt Lag af Søjlebasalt, 

 vel en Best af en tidligere Lavastrøm, idet man ser, hvorledes 

 den Masse, der danner Søjlelaget, ligesom er udtværet i Tufen. 

 Dette Lag gaar umiddelbart over i den jærnførende Andesit. 

 Denne er denuderet, saa man ikke umiddelbart ser, hvad der 



^) Törnebohm: Über die eisenfühienden Gesteine von Ovifak undAssuk 

 in Grönland. (Bih. tili Kgl. Sv. Vet. Akad. Handlingar. Bd. IV. Nv. 10. 

 Stockholm 1878.) 



^) Meddelelser om Grønland. XXIV. S. 241. 



