273 



med Dalen som vi andre, ingen Oplysninger give, og efter Øje- 

 syn var der intet, der mere talte for at gaa langs den ene end 

 langs den anden Side af Elven. Da vi, som kommende Øst fra, 

 havde slaael Telt paa Østsiden, valgte jeg at foretage vor Van- 

 dring, for at lære denne Dals Indre at kjcnde, ad denne Side, 

 hvilket viste sig at være det ene Rette , thi ad den anden Side 

 vilde det have været umuligt, paa Grund af Elve og store Sten- 

 rouser at trænge ret langt ind. 



Bjergarten her er fremherskende Basalttuf og det, som det 

 synes, lige til Toppen af Fjeldene, der her naa op til 1000 à 

 1500 Meter, ja maaske endnu højere. Fotografiet Tav. XIII, 

 Fig. 2 , der viser det c. 400 Meter høje Fjeld, der ligger paa 

 Dalens Østside, giver et Begreb om den ejendommelige Lag- 

 deling, der udmærker disse Fjelde af Basalttuf og som gjør, at 



de skarpt adskille sig fra de regelmæssige Trapfjelde (sammen- 

 di 



lign hermed Tav. XIII, Fig. 1), enten Lagene som her falde 

 under store Vinkler eller de, som i de regelmæssige Trapfjelde, 

 ligge horizontalt ^). 



Den 27de Juli om Morgenen gik Cand. Pedersen og jeg 

 ledsaget af 3 Grønlændere og en Grønlænderinde , der bare et 

 lille Telt og Proviant for 3 Dage, ind i Dalen paa Østsiden af 

 Elven. Dalen, der vel i Gjennemsnit er c. V2 Mil bred, er jævn 

 og flad i Bunden, væsentligst bedækket med smaat Grus og 

 uden væsentlig Vegetation, saa den afgiver en fortrinlig Spasere- 

 vej. En Mærkelighed forekom, nemlig at der næsten ikke 

 mærkedes til Myg, uagtet Vejret var stille og smukt. Grunden 

 hertil maa vel være den næsten totale Mangel paa Fugtighed; 

 ikke et eneste Vandløb kom ned fra Fjeldene, og alle Elvlejer 

 vare udtørrede. 



Ved regelmæssige Trapfjelde forstaas de Fjelde, der bestaa af afvexlende 

 tæt Basalt og porøs Mandelsten, i Regelen adskilte ved et rødt Lerlag. 

 De fremtræde typisk paa Sydsiden af Disko, og Lagstillingen synes altid 

 at være horizontal, 

 sxiv. 18 



