279 



Basaltgangen endnu stod frem af Sandlagene, der op ad Gangen 

 ere hærdnede til smukke kantede, indtil 1 Fod lange Søjler, hvis 

 Længderetning er lodret paa Gangen. Derimod var Magnetkies- 



sens Opt'oidriiig , i 1S70 og har к sin «Redogorelse" omtalt det paa 

 følgende Maade: "Märkvärdigt âr all G le s ecke under sina mångåriga 

 resor i Grönland ej träflade några meteorjernstycken. Deremot om- 

 nämner han, att ofantlige bollar af jernkis träffades i basalt-formationens 

 sandlager. Äfven vi funno nägra sâdana kisbollar ett par hundrade fot 

 öfver hafvet, emellan Ujarasusuk och Kudliset. De voro ända till 3 à 

 4 fot i genomskärning, klotrunda och lâgo lösa i sanden, straxt invid 

 en basaltgång. Dock innehöllo de ej pyrit utan ett annu ej analyseradt 

 magnetkislikt mineral af ganska egendomligt utseendei>. (Öfvers. af K. 

 Sv. Vetensk. Akad. Forhandl. 1870. S. 1070 ) 



Denne Magnetkies er senere bleven analyseret af Lawrence Smith 

 med følgende Resultat: 



Svovl 36,85 



Jærn 53,01 



Kobber 2,43 



Nikkel 3,ii 



Kobolt 0.78 



Phosphor 0,42 



Uopløst Rest 3,20 



99,80 



Se hans Afhandling: Memoire sur le fer natif du Groenland et sur la 

 Dolérite qui le renferme; i Annales de Chemie et de Physique, 5^ série, 

 t. XVI. 1879. 



Man kunde maaske synes, at det er mærkeligt, at jeg efter denne 

 Beskrivelse med Bestemthed tør identificere Professor Norden s kiolds 

 kuglerunde, 3 — 4 Fod i Diameter store Kisboller, der angives at stamme 

 fra Sandlagene, med den mange Kubik Meter store Magnetkies-Masse, jeg 

 fandt siddende i en Basaltgang; men ikke desto mindre er det Tilfældet. 

 Fritz Jørgensen ledsagede mig nemlig i 1871 hele Vajgat rundt for 

 at paavise mig, hvor der fandtes Kul, og for øvrigt for at være mig til 

 Hjælp, takket være daværende Inspektør Krarup Smiths fortrinhge 

 Anordning. 



Da vi paa vor Tur kom til Atanikerdluk (eller Patoot), fik jeg, umiddelbart 

 ved Landingsstedet, Øje paa nogle mærkelige metalglindsende Mineral- 

 stykker og efter at have betragtet dem lidt, udbrød jeg uvilkaarlig for 

 mig selv: men hvor er dog den mærkelige Magnetkies fra. Jørgen- 

 sen kom nu til og sagde med en pudsig Sikkerhed: aa, det er ikke 

 andet end Magnetkies, men det har ingen Værdi. Forbauset over denne 

 Sikkerhed spurgte jeg ham, hvorfra han havde den Lærdom, og han 

 fortalte da, at han ved Kulgravning ved Igdlokunguak var bleven op- 



