281 



var mig ubegribelig, troede jeg, at del kun var et Paaskud for, 

 at de ikke havde Lyst til denne Tur; men uagtet jeg bød højere 

 Betaling end sædvanlig, fik jeg stadig det samme Svar, at det 

 var umuligt. Da jeg saa besluttede at gaa alene, tilbød Ud- 

 liggeren, at et Par af hans Smaabørn maatte følge med, med 

 den lidt ejendommelige Motivering, at de muligvis vare saa lette, 

 at den stivnede Lerstrøms Overflade kunde bære dem. Da jeg 

 kom til Stedet, fik jeg virkelig fuld Bekræftelse paa, at Grøn- 

 lændernes Udsagn om Lerstrømmen var rigtig : En kaotisk 

 Blanding af Ler og opblødt Basalttuf var som en «Dyndstrøm» 

 brudt ned ad Fjeldet, medførende paa sin Overflade vældige 

 Basaltblokke og stod som et lille Forbjerg helt ude i Vandet, 

 der i lang Afstand var farvet af Ler. Det havde sine Vanske- 

 ligheder med at passere denne Lerstrøm, idet vi maatte balan- 

 cere fra Sten til Sten for ikke at synke ned i Leret. Børnene 

 kom let over, medens jeg gjentagne Gange sank i til højt op 

 paa Benene. Hvilket Forhold denne Lerstrøm stod i til den 

 »døde» Bræ, et Begreb, jeg forøvrigt ikke dengang kjendte, kan 

 jeg ikke nu afgjøre; men at det er et Fænomen, der har Be- 

 tydning ved Studiet af de orografiske Forhold, er utvivlsomt. 



Ved Udstedet Ujaragsugsuk havde jeg i 1880^) forsøgt at 

 bestemme Forholdet mellem Vandstanden og et bestemt Mærke, 

 for at man derefter senere kunde have et Middel til at dømme, 

 om Vandstanden forandredes. Denne Methode, at bestemme et 

 Mærkes Forhold til en løselig opgiven Bestemmelse af Vand- 

 standen, selv om denne stammer fra de med Forholdene paa 

 Stedet mest fortrolige Folk, maa imidlertid anses for mindre 

 paalidelig, hvorfor jeg ogsaa denne Gang forsøgte at anvende 

 en Methode, der tillod en større Skarphed, altsaa en Methode, 

 der hurtigere kunde bringe et Resultat. Som ovenfor angivet 

 ved Kutdhsat, bestemte jeg denne Gang enten Blæretangens 

 øverste Grænse eller ogsaa Balanernes øverste Grænse, hvad 



M Meddel, om Grønland. IV. S. 241. 



