301 



byggedes paa et let gjenkjendeligt Punkt en Varde , og denne 

 fandtes at ligge 656 Meter fra Bræenden , medens denne laa 

 34 iMeter over Varden. Denne laa efter Barometret 43 Meter 

 over Vandfladen. Den 8de og maaske endnu en 9de Botn tillod 

 Tiden ikke at undersøge nærmere, og det idelige Snefald paa 

 Fjeldene gjorde ogsaa Iagttagelserne usikre. Firnen over Fjeldet 

 tegner sig i Afstand som en flad Top lige over den 4de Botn, 

 hvorfor det er forklarligt, at der i denne ligger den største 

 Bræ. uagtet Kysten her er uden Dækning, stod dog endnu den 

 8de September en Del af Isfoden, der altsaa ikke vilde forsvinde 

 det Aar. 



Den 8de September satte vi over til LMstedet for der at 

 afvente Storbaaden fra Godhavn, der skulde hente os. 



Her ved Erkigtok bestemte jeg, som ovenfor omtalt ved 

 Kudtlisat og Ujaragsugsuk, Tangrandens Forhold til et let gjen- 

 kjendeligt Punkt. Ved stamphersk Nivellement fandtes Tang- 

 og ogsaa Balanranden at ligge 4,8 Meter under: «Den øverste 

 Top af den i N. — S. gaaende Gnejsryg, der danner Vestsiden 

 af Indsejlingen til Havnen og som ved Højvande næsten er 

 omflydt». 



Ved Udstedet maatte vi opholde os til den 14de for at afvente 

 Baaden, men paa Grund af Snevejr, der tilsidst dækkede Alt, kunde 

 vi ikke udrette stort. Da Baaden imidlertid ikke kom, og jeg 

 frygtede for, at «Tjalfe», vi skulde hjem med, mulig ikke kom 

 ind til Godhavn, besluttede jeg at forsøge med to Konebaade at 

 liste os langs Kysten til Kolonien. Paa den ene vare Skindene 

 dog meget daarlige, og den anden var den mindste Konebaad, 

 jeg har set. Heldigvis mødte vi Storbaaden ud for Blaafjeld og 

 medens vi gik over i denne, vendte Konebaadene tilbage. Den 

 15de September kom vi til Godhavn. 



Her opholdt vi os til den 26de September, gæstfrit mod- 

 tagne af Hr. Voluntør Bendixen, der utrættelig havde staaet 

 os bi hele Sommeren; men da Sneen allerede dækkede Fjeldene, 

 maatte Undersøgelserne omtrent indstilles. 



