Az entomologia és az iskola. 



Irta Krick Jenő. 

 I. 



Távozóban télapó, a rovarélet leghatásosabb aetheres üvegje. 

 A fia-tél mutatóba jövő nap sugara méltán éleszt tehát meleg 

 érzelmeket, a múlt esztendei gyűjtése utolsó sorozatait feldolgozó 

 entomologus lelkében, olyanokat, miket csak a homokpuszta bó- 

 czorgó bogarásza s az illatos erdő mélyén ődöngő lepkevadász 

 ismer. így februárban már méltó affelett gondolkozni, hogy milyen 

 zsákmányt fog hozni az új esztendő ? s ilyenekre gondolva miféle 

 fogytán levő vadászczikkeket kell pótolnunk s újra beszereznünk. 



Mert jégtörő Mátyás táján már szinte megmozdulnak vesz- 

 teglő vadászeszközeink és szerelékeink, hívogatva, csalogatva a tél 

 hónapjaiban merőben városi életmódra kárhoztatott rovarászt ki a 

 szabadba, nehogy elszalaszszuk a legfrissebb Scoliopteryxet, Bistont, 

 vagy a fakéreg dunnája alól még dideregve előbúvó Pachymerust. 

 Valóban lassacskán megindulhat a hajtás, mert ime a hideg falon 

 már itt mozgatják hosszú csápjaikat a kölesnyi Ptinusok, látom 

 egyik poszogó- bogarunk is elhagyta medvebarlangját, a szakácsné 

 nyelve is megeredt már az első Peripleuata láttára s — óh jaj ! — 

 talán hálószobánk falán is volt szerencsénk egy hamisítadan illatú 

 Acantkia lectulariahoz ! ? Elet, új élet első symptomái mindenütt 

 melynek hatása ráragad még az íróasztal mellett görnyedő napi- 

 díjasra is, — az innentúl mind kevesebbet forgatandó iskolai köny- 

 vek tanúim : kétszeresen a diákseregre. 



Igen, mint czéhbeli embernek, ez adta kezembe a .tollat. 

 Azonnal kimagyarázom magamat. 



Sokat tűnődtem, hogy miként lehetne a tanuló ifjúság- 

 nak a minden tavasz születésével újra kezdődő természet szeretetét 

 megőrizni nyara télére is, mi több ! eltenni azt még tovább : a ke- 

 nyérszerzésnek, az élet gondjai közt egy-egy ősi szórakozásra 

 áhítozó órájára. Mi „természetrajzárok" (a tanári szobában ez az 



Rovartani Lapok. 1900. márczius hó. 



