Aclierontia Atropos életmódja. 51 



és távolabbi eredményeit, mennyiben fogna e helyzeten javítani s 

 nevezetesen hozzá jarulna-e ahhoz, hogy a kiket fürge lábukkal és 

 kukta szemeikkel mi professorok belekóstoltatunk a legtisztább 

 igazságokba, éreznének-e majdan vágyat és hivatást elmenni azon 

 igazságok mélyebb forrásaihoz is : ezeK'nek elbírálását a nálanmál 

 avatottabbak ítéletére bízom. 



Acherontia Atropos életmódja. 



Irta A. Aigner Lajos. 



I. 



A zúgó pillékhez tartozó Acherontia Atropos L. nevét az 

 egyik párkától, a kérlelhetetlen Atropos-tól kapta, aki a hellének 

 hite szerint az ember életének fonalát elvágta. Ezt is, úgy mint 

 népies magyar neveit „halálfőpille", „halálfőboszor" és „halálfő- 

 boszorka, — valamint a legtöbb nemzetnél hasonló elnevezését 

 ama barnás sárga rajz miatt adták neki, mely barna szőrű torán 

 láihatós halálfőhez hasonlít, alatta csontkereszre emlékeztető rajz- 

 zal. Ijesztő külsejét növeli még, hogy nagy szeme a homályban 

 kísértetiesen csillog. 



Vastag csápja sokkal rövidebb a felső szárnya felénél, és 

 hátrahajló heg3'es fehér ecsetben végződik. Erős szipókája rövid 

 és jócskán széles. Potroha esetlen és vastag ; hosszában mini- 

 egy 5 mm. széles kékes-szürke sáv mutatkozik rajta, első hát- 

 szelvényét pedig keskeny fekete harántsáv választja el egymástól. 

 Testének hossza mintegy 6 cm., a felső szárnyak kifeszítve 10-13 

 cm. szélesek. Az utóbbiak feketés-barnák, elmosódott vöröses, 

 sárga és fehér vonalakkal és élesen kirívó fehéres középső pont- 

 tal. Jóval rövidebb sárga alsószárnyán két fekete sáv vonul végig. 



Hernyója három színváltozatban fordul elő : czitromsárga 

 rézsútas kék sávokkal, zöld, ugyanoly sávokKal és sötét barnás- 

 szürke, fehér rajzzal a nyakán ; az utóbbi valamivel ritkább, fia- 

 talságában csaknem koromfekete, legtöbbje azonban ennek is a 

 harmadik vedlésig zöld, közvetlenül utolsó vedlése után pedig 

 világos zöld, s csak néhány óra mulya válik ismét sötét barnává. 

 Kivételkép találtak csaknem kéket, sőt szürkés zöldet is. ^) Né- 



1) Wilde, Beschreibung der Raupen 1867. 86. J. 



