új lepkék a magyc^r faunabői. 97 



Az európai lepkék legészakibb határa Spitzberga, a hol még egy 

 moly pillét {Pintella poláris) talállak. 



Hasonló jelenség tapasztalható a havasokon, melyeken a 

 lepkék rendkívül nag\ magasságban fordulnak elő. A Chimboraz- 

 zón 6000 méternyi magasságban még láttak lepkét, sőt a Himaláján 

 még 6300 méternél is. Itt természetesen sokat tesz ama hegy- 

 ségek földrajzi fekvése is. mert ott, a hol az Alpeseken már a 

 lepkék legfelső határa van, ott a Himaláján még 90 fajt, köztük 

 60 nappalit találni. ^) 



Hazai havasainknak ebben a tekintetben való viszonyai még 

 megfigyelendők. Kétséget sem szenved, hogy azok tüzetes át- 

 kutatása faunánkra nézve számos új faj felfedezésére is fog vezetni. 

 Ennek bizonyságául szolgál, hogy Bogsch János pozsonyi tanár, 

 ki több év óta a nyári szünetet a csorbái tónál tölti, a közelmúltban 

 ott az Argynnis Freijat (Thnb.) fogta, a mely különben Lap- 

 landban, Norvégiában, északnyugati Oroszországban (Szt. Pétervár, 

 Finnország stb.), Szibériában (itt a 70. fokig) és Észak-Amerikában 

 (Labrador, Colorado stb.) fordul elő, de az Alpeseken még nem 

 találták ; továbbá, hogy dr. C z e k e 1 i u s D. nagyszebeni főorvos 

 tavaly találta a Bucsecsen a Zygaena exulans-t (Hw.), mely 

 eddig csak az Álpesekről és a Pyreneákról volt ismeretes, — vala- 

 mint az Arctia Quenselii-t (Pajk.). melyet eddigelé Laplandból, az 

 Álpesekről és Labradorból ismertünk. 



Ug3^anannak a beigazolását nyújtják a következő adatok, 

 metyeket Dahlström Gyula gyűjteményéből böngésztem ki ; az 

 illető fajok jó részét azonban, — minthogy azok provenientiájára 

 nézve a nevezett kielégítő íelvilágosítást nem nyújthatott, — egye- 

 lőre csak felfételesen tekinthetjük sajátunknak s ennélfogva csupán 

 azokat a fajokat sorolom fel, a melyeknek Magyarországon való 

 előfordulása lehetséges, s elhagyva azokat, melyekről az egyelőre 

 kizártnak látszik. 



íme a következő tátrai adatok : 



Melitaea asteria Frr. (Svájczi és karinthiai havasok), 



Argynnis Pales ab. napaea Hb. (Észak-Európa, Alpesek, 

 Pyreneák, Altai, Szibéria). A törzsfaj s illetve két más fajváltozata 

 előfordul Sáros-, Bihar-, Gömör- és Árvamegyében és a Tátrában. 



Erebia Manto ab. Caecilia Hb. (Alpesek, Pyreneák.) A törzs- 

 faj szintén a Tátrában is. 



Erebia Tyndarns ab cassioides Esp. és ab. coecodromus Gn. 

 (Alpesek, Franczia- és Olaszország). A törzsfaj a Tátrában és 

 Mehádiánál. 



1) Seitz, Alig. Biologie: Zool. Jahrb. 1891. 301. 



