Különfélék. 195 



Utóbb az újonnan kikelt fiatal álczák elhagyják az anyai lakást. 

 A hím lárvája csak kicsiny lakfoltot alkot, szárnyas imagoja 

 igen gyönge állatka, a gömbölyded nőstény nem bír helyváltozási 

 szervekkel. 



A rovarok a nép gyógyászatában. Az állatok szerepéről a né- 

 met üépgyógyászatban nagyobb művet adott ki Fühling F. 

 (Mittvveida, 1900. 355 1.) A rovarok használatát a következőkben 

 foglalja össze : Fogfájásiól szabadulunk, ha lehetőleg sok, hátán 

 fekvő bogarat talpra segítünk. A szitakötők zsírja, köldökre kenve, 

 hascsikargás ellen használ. A kinek a szájába lótetű röpül, az 

 rákot kap. Angina ellen segít, ha a nyakat bekenik kézzel, mely- 

 lyel előbb tücsköt öltek meg. A váltóláz ellen biztos szer a zsálya- 

 víz 9 bolhával, melyeket holdfogyatkozásakor fogtak, háromszorra 

 kell bevenni : reggel, délben és este 3-3 bolhát. Fájdalom csilla- 

 pító szer a kutya bal füléről szedett kullancs, melyet dióhéjban 

 nyakába akaszt az ember. Lenolajban főzött cserebogarat külsőleg 

 aranyér ellen használunk, porrá törve s a szembe fújva erősíti 

 azt A porrá tört szarvasbogár csillapítólag hat csúz és vízibeteg- 

 ség ellen. Összezúzott lepkék oldólag hatnak. Az összezúzott fűz- 

 fafúró hernyó (Cossiis cosstis) nedve megszárítva és por alakjában 

 szedve, attól jó, hogy az anyának több teje legyen. Szédülés ellen 

 szárított selyemhernyók porát kell a leberetvált fejre hinteni, ugyanaz 

 a por felszíva; az orrvérzés ellen használ. A golyva ellen a lótetű- 

 nől készített port kell külsőleg alkalmazni. A fülfájást megszünte- 

 .ik a mézre kevert levéltetvek stb. 



A házi bolha {Pnlex initans) nemcsak Európában, hanem 

 xAusztráliában is az ember legközönségesebb parasitája, a melyet 

 Amerikában az úgynevezett kutyabolha {Pnlex sefvaticefs) helyet- 

 tesít. Megállapította ezt Froggatt W., ki a bolhának szerepét 

 mint betegségek közvetítőjét tanulmányozta. Egyúttal felsorolja az 

 összes ismert 73 bolhafajt, de gazdaállatként csak a patkányt és de- 

 nevért említi meg. 



I r o d a 1 o m. 



Gangibauer L., System atísch-koleopteroligsche Stu- 

 dien. (Münchener kolebpterologische Zeitschrift. I. Bd., 

 1903. p. 271-319.) 



Leconte és Horn (1883), valamint saját (1892—1899) rend- 

 szertani munkálatainak bevonása mellett szerző dolgozatának első 

 részében ismerteti és bírálja az utolsó három év folyamán meg- 

 jelent bogárrendszertani értekezéseket Sharp (1899), L a m e e r e 



