36 Viriáló lepkék Eperjes vidékéről. 



Épen oly sötét feketés szürke, mint Boarmia roboraria ab. in- 

 fuscata Sigr. és minden szárnj^án nagy, kissé kékes félholdacs- 

 kákat visel. 



Cidaria fevrugata Cl. Sötét eltérése, melynél a tő és a szé- 

 les középtér sötét barnavörös ; az utóbbi kétoldalt igen finom fe- 

 hér hullámvonallal beszegve. A tősejtben és a külszegélyen rend- 

 szerint mutatkozó hamvasszürke alapszín itt sötét sárgásbarna. 

 Az alsó szárny feketésszürke, ugy hogy hullámvonalnak nyoma 

 sem látszik. — C. tristata L. Eltérés, melynél a külszegél}^ sár- 

 gásbarna, innen pedig a tőig egészen fehér, kivéve a szárnyak 

 középső pettyét ; a tőnél azonban néhány sárgásbarna szabályta- 

 lan elmosódott folt mutatkozik. A sötét középtérnek, valamint az 

 erek közepén levő pontoknak nyoma sincsen. — C. lugubrata 

 Stgr. Eltérés világosabb rajzzal, a fehér sávban nincsenek fekete 

 pontok ; a mögött, & külszegély felé a rojtig kékesfekete. Az alsó 

 szárny csak a tőnél kissé behintve, egyébkint lehér ; a külsze- 

 gély szabátyos. Var. obdncfata Mőschl. Ehhez hasonló példányok 

 előfordulnak nálunk is. Fehér sávjuk meg van ugyan, de külön- 

 ben egészen egyszínű fekete-szürke, minden rajz nélkül. 



Végül még két Acidaliát említek fel. 



1. 1890-ben AcidaUa ?-t, 1892-ben pedig ó-ét fogtam, melyet 

 eleinte .4. virgiilaria Hb.-nek néztem De a virgularia-nak két 

 harántvonala, a pontok és vonalak nem oly határozottak. Az em- 

 lített két darab ennél jóval nagyobb, alapszíne vöröses-csontszínű 

 és selyemfényű, felső szárnya három, alsó szárnya két csipkés 

 haránt vonallal, a melyek mentén az ereken, kivált a harmadik 

 harántvonalon a külszegély felé, erős fekete vonalakat mutatnak 

 fel ; minden szárny középső ponttal bír, rojtozata pedig igen fino- 

 man pontozott. Sajnos, nem ismerem a csak Szicziliában előfor- 

 duló A.virgulatia var. paleaceata Gn., sem a déli Tirolban honos A. 

 gracüiata Mn, tüzetes leírását, de azt hiszem, hogy a leírt alak 

 ezek egyikéhez tartozik. 



2. Az 1897. év július havának 29-én egy kőbánya lejtőjén, 

 ahol az Acidalia perochraria F. röpülni szokott, ?-t fogtam, a 

 mely az A. ochreata Se. nagyságával bír : A. flaveolaria Hb.-nek 

 tartottam. Ennek vannak kissé látható sávjai és van fekete roj- 

 tozata, de fekete középpontja nincsen, jóval kisebb is annál a 

 5-nél, melyet fogtam. vSzíne ugyan olyan, mint a flaveolariáé, 

 rojtozata is épen oly világos sárga ; felső szárnyán a sávok s a 



