A DeüepJiila nerii-röl. 111 



Prágai lepkész-ismerősöm, az öreg H ü b e 1, ug^^anis séta 

 alkalmával egyik ház előtt sok hernyó-n^^omot látott, és csakhamar 

 tisztában volt aziránt, hogy az honnan származik : az első emeleti 

 erkél^'en néhány nagy Oleander állt : bizonyosan azokon vannak a 

 hern3'ók. Az öreg úr felment az emeletre s az uraság távollétében 

 a cselédet figyelmeztette arra, hogy a leander nagyon megvan 

 rágva. A cseléd ezt a patkányokra hárította, amelyek éjjel rágicsálnak és 

 sok sarat hagynak hátra. Barátom felvilágosította, hogy azt hernyók 

 teszik és mindegyikért 2 krajczárt ajánlott, de már csak 7 teljesen 

 kifejlett példányt talált ; a földben azonban, további 10 krajczárnyi 

 megvesztegetés árán talált még néhány bábozófélben levő hernyót 

 és bábot is. H ü b e 1 állítása szerint az összes bábokból kikelt a 

 pille, melynek párját helyben 3 frtjával eladogatta. 



Nevezetesebb az, hogy L e n s c h mérnök Brünnben az utczán 

 talált 2 7Z6'/ //-hernyót, melyek valószínűleg bábozáshoz alkalmas 

 helyet kerestek. A porban hátrahagyott nyomok után ítélve nyilván 

 bekerített háztelekről jöttek, a melyben nem volt oleander vagy 

 fa, csak fű és dudva. Miből táplálkoztak, azt nem lehetett 

 megállapítani, de oleanderrel alig, mert akkor fel kellene tételezni 

 azt, hogy legalább 100 — 150 méternyi utat tettek meg oly házaktól, 

 melyekben 1 — 2 oleandert tartottak. A kifejlett lepkék igen szépek, 

 de a rendesnél kisebbek voltak. 



Más ismerősöm, G r a n d j e a n vasúti mérnök, 1870 ben 

 Konstantinápolyból Bécsbe utaztában egyik, az előbbi városhoz 

 közeli állomáson pár perezre kiszállva, vaggonjának egyik ablakán 

 nerii nőstémt látott ülni. Valamikor maga is gyűjtő volt s ennél- 

 fogva kíváncsi volt, hogy a nálunk ritka állat meddig fog potyára 

 utazni. Többször kinézve meggyőződött, hogy a pille még mindig 

 ott van, egyszer azonban látta, hogy párja akadt. A copulában volt 

 párocska estefelé eltűnt. 



Közel a magyar határhoz, Olsnitzon, 1859. június havában 

 jártam s az uradalmi parkban 4 sorban felállított nagy oleandert 

 láttam, lehetett vagy 200 darab. A kertészszel találkozván, megkér- 

 deztem, talált-e valaha /'/í?r// -hernyót, melyet jól ismert. Boszankodva 

 felelte, hogy ezek a rongy állatoíí csaknem évenkint nagy kárt 

 okoznak, amennyiben többnyíre a virágokat tarolják le, daczára 

 annak, hogy nagyon ügyel rájuk. Azelőtt százával tiporta össze, 

 de mostanában a helybeli tanulók, valamint egy katonatiszt Rad- 

 kersburgból, sőt eg}' gratzi tanár is ki szoktak jönni és 10 krajczár- 

 jával megveszik. Utóbb azonban év^enkint 15—20 darabnál többet 



