114 A. Aigner Lajos. 



dérben több helyütt érzékeny kárt tett és csupán egy udvarban 

 50-nél több hernyót találtak. (R. L. III. 224.), Eperjesen pedig egy 

 évben 80 hernyót szedtek össze, tanúskodik a mellett, hogy a faj 

 nálunk egyáltalában nem ritka. 



A honosság másik kritériuma az: képes-e az állat a megho- 

 nosított Nerium oleander híán honi növényen is megélni ? Erre 

 nézve igennel felelhetek, boroszló, Bréma és Danzig környékén, 

 valamint Transkaukazusban a leanderrel rokon Vinca major és 

 V. minoron (télizöld) találták s ennélfogva bizonyára azon él 

 Magyarországon iS;, a hol különben somon találták egy ízben. 



Nem kutatnám, nem keresném nálunk a nerii kitelelő voltát, 

 ha azt nem tudnám, hog}^ sokkal északibb tájakon s így kétségkí- 

 vül hazánkban is, leander nélkül is megél. De mióta ez tudva van, 

 mióta előttem evidens, hogy az Atropos számos más növényen 

 megélt, mielőtt a meghonosított Lyciumra és kivált a burgonyára, 

 melynek ősi hazájában a lepke elő sem fordul, annyira rászokott, 

 hogy azok nálunk főtáplálékát képezik : azóta valószínűnek, sőt 

 bizonyosnak tartom, hogy a nerii is ol}'^ tájakon, a hol kevés az 

 oleander, fentartja magát más növényeken is, és báb-, sőt talán 

 pete alakjában is kitelel. 



Ez utóbbi nem is igen valószíniatlen, hogyha csupán az ole- 

 anderen való előfordulását tekintjük is. Eperjesen megfigyelték, 

 hogy különösen akkor sok a hernyó, ha az előző évben hosszú, 

 szép ősz volt. Ebből az következtethető, hogy ilyenkor a lepke 

 még őszkor párosodik és petéit is lerakja az oleanderre, melylyel 

 a pete is télire üvegházba vagy pinczébe kerülvén kitelel és csak 

 május-júniusban kel ki belőle a hernyó, valószínűbb azonban, hogy 

 pl. a Boroszlónál szeptemberben talált hernyók októberig kifejlőd- 

 vén elbáboztak, a báb kitelelt és tavaszra megadta a lepkét. 

 Hiszen bábja — Mocsáry szerint — „legkevésbbé sem kén3^es." 



De nézzük immár az analógiát. Ezt nyújtják a Spinx convol- 

 viili, Acherontia Atropos, Beilephila livoriiica s a többi, nálunk 

 honos Deilephila-ía.]ők. Az első és harmadik helyen említett fajo- 

 kat, még nincsen 30 éve, egyik hírneves franczia lepkész vándor- 

 fajoknak jelentette ki, a melyek évről-évre elszállingóznak Közép- 

 Eufópába, sőt még északibb fekvésű országokba is, de ott nem 

 szaporítanak, illetve ki nem telelnek s ennélfogva nem honosak. Ma már 

 el van ismerve, hogy ezek az állatok hazánkban két ivadékban is 

 élnek és kitelelnek, épen úgy mint a D. galii, etiphorhiae, Elpenor és 

 Porcelhis, holott ezeket Németorszígban csak egy ivadékúaknak 

 mondják. Az Acherontia Atropost illetőleg pedig még a 90-es 



