A Deilepliila nerii-röl 115 



években egész sora a közleményeknek jelent meg, melyek mind 

 azt vitatták, hogy ez az állat is vándorfaj, mely ki nem telel, és 

 inel3mek tavaszkor soha sem találták lepkéjét ; utóbb azonban 

 mégis csak kiderült, hogy legalább Közép-Németországban bábja 

 kitelel és tavaszkor megjelenik pilléje. Hogy Magyarországon két 

 ivadékii, hogy nálunk kitelel s ennélfogva honos, azt monographi- 

 ámban (R. L. VIÍ. köt.) talán sikerült kimutatnom. 



Analógiát látok az Alropos megjelenésében is. A májusban 

 kikelő lepke után junius-juliusban fellép a hernyó, melynek pilléje 

 után a szeptember-októberben élő hernyó bábja részben még ok- 

 tóber-novemberben adja a pillét, részben kitelelvén, a fajt fentartja. 

 Hasonlóan áll ez a fentemlített többi fajra nézve is. 



Mindezek után nemcsak hiszem, de megvagyok győződve 

 arról, hogy Magyarországon a nerii évenkint két ízben lép fel mint 

 lepke, azaz : tavaszkor (kitelelt bábokból) és ősz elején ; hernyója 

 pedig szintén kétszer, t. i. nyáron és őszkor, az utóbbi talán csak 

 Vincán fordul elő. Erősen hiszem, hogy a jövő igazat fog nekem adni. 



Egyáltalában nincsen indokolva, hogy mindenben vakon kö- 

 vessük a németek nézetéi : náluk egészen mások a klimatikus 

 viszonyok, mint minálunk. Ne felejtsük, hog}' Németországnak leg- 

 délibb része alig éri el Budapestnek szélességi fokát, és hogy 

 Közép- és Dél-Magyarország faunája már déleurópai jellemű. 



De tovább megyek s azt állítom, hogy a nerii Magyarország- 

 nál sokkal északibb tájakon is honos. Ezt abból következtetem, 

 hogy Boroszló környékén az 1893. év szeptember havában 94 

 darab, mindenféle nagyságú, teljesen kifejlődött és még alig egy 

 czentimeternyi hernyót talált S t a n d f u s s, ki a hernyók különböző 

 életkora után ítélve, több nőstény jelenlétére következtetett ; hogy 

 továbbá Weiszmantel Vilmos fentebbi czikke szerint Olsnitzon 

 százával találták a hernyót ; újabban pedig közhírré ment, hogy 

 északkeleti Németország egyik városában 200. Beeskow^ környékén, 

 Brandenburgban, pedig 600 hernyót találtak egy évben, ami minden- 

 esetre 2 — 6, sőt több párnak jelenlétét tette szükségessé. Már pedig 

 ha még úgy hinnék is a hospes-theoríában, azt el nem hiteti velem 

 senki, hogy a nevezett városokban a vándorló nerii-p'úlék formális 

 összejöveteleket, „találkát" rendeztek volna. A meddig 1 — 2 példány 

 oda téved, hagyján; legyen vendég; de mihelyt 4 — 8 — 12 egyén- 

 nek fellépése megállapítható, halomra dől az egész okoskodás. 



A mi Mocsáry Sándornak azt az állítását illeti, hogy 

 a D. nerii ivadékai ép úgy mint a D. celerio-éi őszkor az ős- 

 hazába visszatérnek, az na£;yon rászorul a bizonyításra. Tisztelt 



