A. Aigner Lajos. . 121 



szolgálna'^: cUciben a méz-váladékú levél- és paizstetvek, valamint 

 a tropikus Menibracidcík és Fulgondák álczái. Ezeket azonban csak 

 annyiban lehet a „hangya-vendégek" köze számítani, a mennyiben 

 a hangyák társaságához törvényszerűen kötve vannak, s azok őket 

 nemcsak alkalmilag keresik fel. A gyepi hangya {Tetramoriufn 

 caespümn) fészkében rendszerint élődő „mézadó tehény" p. o. a 

 Pdracletus cimiciformis nevű gyökértetű. A hangyák közösségére 

 törvén}' szerűen utalva vannak továbbá a hangyakedvelte Lycaenida- 

 hernN'ók, mel^^eket tápnövényükön a hangyák felkeresnek, nyalo- 

 gatnak és megóvnak ; mert a hernyók testénelr utolsóelőtti 

 szelvényén levő háti nyilas kétségkívül erre a czélra van rendelve. 

 •Azonkívül ezen hernyók, báb-idejüket gyakran hangyabolyban 

 töltik el, vagy már mint hernyók is abban élnek, mint azt újabban 

 Kapföldön megfigyelték. 



A myrmekophilek és termitophilek hadseregének zöme nem 

 tartozik a valódi vendégekhez, hanem a második osztályhoz, a 

 közönyösen tűrt lakókhoz. Eddigelé csak mintegy 800 faját, is- 

 merjük ezeknek, de kétséget sem szenved, hogy számuk jóval 

 nagyobb. Az európai myrmekophilek közt ugyanis a valódi ven- 

 dégek száma a közönyösen tűrtekéhez ügy viszonylik, mint 1 — 10- 

 hez ; ehhez képest a más világrészekben élő hangyák tűrt vendé- 

 geinek száma legalább is háromezer. Az, hogy őket kevésbbé 

 ismerjük, mint a valódi vendégeket, onnan van, mert sokkal rit- 

 kábban bírnak oly morphologiai jellegekkel, melyek után a hangyák- 

 hoz való törvénj^szerű viszonyukat felismerhetnők. Ebben az eset- 

 ben a közvetlen megfigyelés biológiai kritériuma az egyedüli, melyet 

 alkalmazhatunk; a tropikus hangyák és termiták fészkei azonban 

 még nagyon kevéssé vannak átkutatva, hogysem erre nézve kellő 

 felvilágosítást nyújthatnának. 



A közönyösen tűrt lakók a rovarok legkülönfélébb rendéihez, 

 úgymint a pókok-, szízlábúak- és atkákhoz tartoznak. Többnyiie 

 csak azért vannak tűrve, mert gazdáik figyelmét alig vagy épen 

 nem költik fel, még pedig vagy alakjuk apró voltánál, vagy lassú 

 mozgásuk és fához hasonló testüknél fogva, minő a Monotoma 

 bogárnem. Avagy azért lesznek eltűrtek, mert gazdáik eredménye- 

 sen meg nem támadhatják, akár alakjuk miatt, mint pl. a vaskos 

 Histeridák, vagy mozdulataik gyorsasága miatt, mint pl. az Oxypoda 

 s egyéb rövid szárnyúak s a rendkívül virgoncz Lep is midák. .Csak 

 amikor a vendég megtámadhatatlan testalkata a myrmekophil élet- 

 módhoz való különös alkalmazkodást felmutat, mint p. o. a Dinarda 

 rövidszárnyúaknái, csak akkor lehet azt a priori a törvényszerű 



