í)0 A. Ai^ner Lajos. 



tönkreteszi ; ugyanaz a nyár, mely 1882-ben Angliában a lepkéket 

 ritkává tette, Livlandban rendkívül nagy mennyiségét érlelte meg. 



Mind a mellett, hogy az éghajlat lényeges befolyással van, 

 mégsem állítható általánosságban, hogy az egyes lepkecsoportok 

 legnagyobb képviselői a trópusokban, a kisebbek pedig hidegebb 

 tájakon fordulnak elő ; egyes nemeknél (Cossus, HepiaUis, Pyralis) 

 épen az ellenkezője észlelhető. Másrészt a hosszúsági íokok irányá- 

 ban is gyakran kimutatható, hogy a lepkék alakja, ugyanazon 

 földrajzi szélesség mellett, folyton kisebbedik ; így pl. Vanessa 

 Antiopa, V. Atalanta, Arctia caja és számos más faj Európában 

 nag3?-obb, mint ugyanoly szélesség alatt Amerikában ; Paniassins 

 Apolló Keleti-Oroszországban és Magyarországon nagyobb mint 

 Nyugoti-Németországban ; viszont Szibériából került egyes fajok az 

 európaiaknál kisebbek stb. 



Az éghajlat okozta színeltérésre nézve szintúgy lehet ugyan 

 általános megjegyzéseket tenni, de határozott szabályok alig állít- 

 hatók fel. Míg Colias, Lycaena és Polyoíumatus észak felé több- 

 nyire halványabb lesz, addig Anglia melanistikus alakokban gazda- 

 gabb bármely déli országnál. Bíipalns píniarins és Coenonympha 

 Typhon északon halványabb, holott a nálunk tiszta fehér Pieridák 

 amott sokszor sötét pikkelyzetűek. Ugyanaz az éghajlati különbség, 

 mel}^ Spanj^olföldön Polyommatus Phlaeas-unkat sötétté teszi, 

 Lycaena corydon-\mka.t var. alhicanssá halványítja el ; Itália meleg 

 napsugara a Pafilio Podaliriiist világosabbá, a P. Maclmont Vi- 

 szont sötétebbé teszi. 



Az említett általános megjegyz'ések közül, mel3''ek azonban 

 kritériumokra igényt nem tarthatnak, itt a következőket hozzuk 

 fel, melyek a tropikus vagy mérsékelt, parti vagy continentális 

 éghajlat alatt előforduló fajok habitusának különbségére vo- 

 natkoznak. 



I. N ag3^ iág. Azon családbeliek, mel3'ek legtöbb képviselője a 

 mérsékelt zónákban honos, itt tünteti fel legnagyobb alakjait ; a 

 többi a trópusokban. A keleti országok continentális éghajlata va- 

 lamely fajnak nagyobb példányait érleli meg, mint a nyugati ten- 

 germellék. 



II. Alak. A szárny alakjának bizonyos sajátságai, minők a 

 kiszögelések, farkiczák stb., az egyenlítő felé határozottabban mu- 

 tatkoznak, mint a sarkvidék felé. A szabálytalan szárny-alak szá- 

 zaléka a tropikus faunában nagyobb, mint a mérsékelt égaljéban, 

 és keleten nagyobb, mint n^'ugaton. 



