Episetííia glaucina Esp. 105 



sötétebb átnj^alattal ; a rojtozat világos sziürke. A fonák oldal szür- 

 kés, fajztalan, erős fénynyel. 



Az összes rajzelemek változók, elenyészők. A legtöbb példá- 

 nyon többé-kevésbbé megmarad a fekete hullámvonal és a tőbeli 

 folt fekete széle, de olykor ez is alig látszik, a sötétbarna kitöltés 

 pedig fakóbarnává lesz. Szóval minden hasonlatosság mellett, alig 

 lehet két teljesen egyforma állatot találni. 



A legvilágosabb színű példányok már oly közel állnak a tersina- 

 hoz, hogy attól bajos megkülönböztetni, vagyis a két alak közt 

 alig lehet határt vonni. 



A tersinán, melynek alapszíne szürkés, vagy barnás-fehér, 

 avagy halvány fakóbarna, a hullámvonal és a foltközök kitöltése 

 az alapszínnél valamivel sötétebb barnás ; csak a két fekete petty 

 tűnik fel erősen, de ez sem mindig, mert ritkább esetben a belső, 

 háromszögű petty is alig látható. 



A dentiniaciila barnaszínű példányai viszont a ^latícina-hoz 

 "Vezetnek, mely csaknem egyszínű barna, a jellemző két fekete petty 

 helyett az alapszínnél valamivel sötétebb barna és keskeny sárga- 

 keretű ; a többi rajz alig, vagy épen nem látható, az erek sem 



Játszanak ; egyik példányomon még a négyszögű petty is alig ve- 

 hető észre. 



A var. hispana kékes alapszínű, egyébként teljesen meg- 

 egyezik a deiüimacítla sötétebb példányaival, a melyhez valószínű- 

 leg az összes Budapesten talált úgynevezett hispana-'péXáknyo^ is 

 tartoznak ; a melyeket én ezen név alatt láttam, mind csak világo- 

 sabb szürke dentiniacula volt. 



Az ab. imicolor, melyet állítólag már Budapesten is fogtak, 

 a leíró szerint csaknem egyszínű sárgás. Gyűjteménj^emben van 

 mint imicolor egy régi Anker-féle példány, mely csaknem rajztalan 

 ugyan (csak a négyszögű petty és a hullámvonal mutatkozik ái- 

 nyalatkéní), de nem sárgás, hanem barnás fehér s ennélfogva 

 alighanem a iersina-hoz tartozik. Viszont láttam teljesen rajztalan 

 budapesti nnicolor példányt, mely azonban világos barna s ennél- 

 fogva a glaíiciná-hoz vonható. 



Az ab. Grimeri fehéres, a jellemző két fekete petytyel. 



A dentiinacula előfordul Déli- és Közép-Németországban^ 

 Ausztriában, Déli-Oroszországban, keleti Kis-Ázsiában és az Iszik- 

 Kul-tó mellékein, valamint Mag^^arország kevés helyén, ű. m. 

 Budapesten, Pécsetty Pozsonyban (igen ritkán) és Nagyágon ; a 

 glaucina : Ausztriában, Déli Francziaországban és keleti Kis-Ázsiá- 

 ban, valamint Alagx-arországon : Budapest, Pécs, Szent-Gotthárd, 



