Í2a Csíki Brtiő. 



fokon álló bogaraknál a toroklemez széles, míg a magasabb fokon 

 álló ormányosoknál már csak torokvarrat van, illetve a Brenthidák- 

 nál még ez is hiánj'^zik. 



A torg3^ŰFŰk és különösen az előtör. A tor és a pot- 

 roh minden egyes szelvénye áll egy háti, egy hasi és a két oldal- 

 részből (pleura). Minden torgyűrű hátulsó szélén egy lábpár van 

 elhelyezve. Az oldallemez két részből, az elülső » felső oldalszegy- 

 lemez* (episternum) és a hátulsó »alsó oldalszegy-lemez »-ből (epi- 

 meruni) áll. Az előtör pleuráinak e két lemeze a legtöbb bogár- 

 családnál össze olvaddt, az alacsonyabb fokon álló adephagák- 

 nál azonban még különálló, a magasabb fokon álló néhány család- 

 nál {Chrysomelidae, Curciilionidae, Scolytidae etc.) ellenben még 

 az előmellel is egybeolvadt. Az előtör a bogaraknál rendesen éle- 

 sen elválasztott testrész, melynél az oldalszél rendesen elálló, éles 

 szegélyű (tehát primár) és csak ritkán olvad össze a pleurákkal, a 

 mikor az »előtor háta«: kifejezés nem egészen helyes, illetve nin- 

 csen helyesen körülír\'a. Primár előtört a legtöbb adephaga és 

 staphylinoida bogárnál találunk; ha összeolvad a pleurákkal, azt 

 derivát tornak nevezzük, ilyen az említett családoknál is előfordul 

 {Dyschiritis, Steims stb.), de minél magasabb fokon áll valamely 

 csoport, annál inkább Jut érvényre a derivát tor is. 



A végtagok tőízének felvételére alakultak az izvápák (aceta- 

 bulum), ezek sok fajnál a mell hátulsó szélén szabadon fekszenek, 

 tehát hátul szabadok, de viszont sok fajnálaz alsó oldalszegylemez 

 oldalt meghosszabbodott és ígv az ízvápákat hátul is határolják. 

 A nyitott vagy zárt ízvápa egész csoportokra jellemző, tehát nagy 

 systematikai értéke is van, sőt ph3dogenetikai értéket is tulajdo- 

 níthatunk e jelenségnek, mert a zárt ízvápával bíró fajok magasabb 

 fokon állanak. 



A szárnyé rezet convex és concav erekből áll, melyek 

 felváltva vannak elhelyezve és haránterek által összekötöttek. A 

 legősibb szárny az, mely egy legyezőhöz hasonló, metynek fölfelé 

 álló ránczai a conve.x, a lefelé állók a concáv ereknek felelnek 

 meg ; ilyeneket találunk még a lótetűnél, fülbemászónál, Epheme- 

 ridáknál stb. A concáv erek a legtöbb fajnál részben eltűntek. 

 Mindazonáltal azok nyomát vagy helyét majdnem mindig meg 

 lehet állapítani. R e d t e n b a c h e r a rovarok szárnyerezetéről szóló 

 tanulmányában a bogárszárnyban csak egy concáv^ eret, a véna, 

 subcostalist, ismeri fel, a többit pedig a conv^ex erek ágainak tartja ; 

 evével szemben K o 1 b e hat concáv eret különböztet meg. K o 1 b e 



