britiske Øer; Vest for Portugal („Porcupine") — Middelhavet (K.M. 

 og „Porcupine") — Kanariske Øer; Grønne Forbjergs Øer. — 

 Adriaterhavet (Jefi'reys) — Japan 25 — 60 Fvn. og Korea (Jeffreys) 

 — Australien! og New Zeeland! (Jeffreys). 



F o s s i 1 : Pliocen og posttertiær fra Skandinavien , Skotland, 

 Belgien, Italien, Sicilien, Azorerne. 



Denne cosmopolitiske og overordentlig stærkt varierende 

 Art synes ikke at være særlig almindelig ved Grønlands Kyster, 

 hvor den kun en enkelt Gang er tagen paa mindre end 100 

 Favnes Dybde ; begge de to almindelige Former optræde, saavel 

 den amerikanske T. septentrionalis^ som den stærkere skulpterede 

 evropæiske T, caput serpentis, der dog er langt sjeldnere. 



5. Terebratula arctica, Friele. 



1878. Terebratula arctica, Friele: Nyt Mag. Naturvidsk., vol. 24, 



p. 221, Fig. 1 a— c. 

 1886. _ _ _ : Norske Nordhavs Exp. Moll, il, 



p. 39, Tab. 12, Fig. 17 — 18. 

 Long: И""". 



Øst-Grønland: 74° 17' N. В. 15° 20' V. L. , 127 Fvn., 

 Ler med Sten (K. M., Østgrønlandske Exp. 1892). 



Udbredelse: Jan Mayen, 263 Fvn. (Friele) — 70° 21' N.B. 

 8° 25' V. L., 160 Fvn. (K. M., Østgrønlandske Exp. 1892) — 

 67° 3' N. B. 27° 6" V. L., 120 Fvn. (K. M., Wandel) — Islands 

 Nordvest- Kyst (K. M.). 



Museets Materiale af Terebratula vitrea, (Gmelin) og af 

 foreliggende Art er ikke saa stort, at jeg drister mig til at 

 udtale nogen bestemt Mening om , hvorvidt de ere at betragte 

 som to eller en Art. Jeg er imidlertid mest tilbøjelig til at 

 antage, at Jeffreys har Ret i at føre dem sammen, saa al T. 

 arctica kun bliver en Varietet af den næsten cosmopolitiske 

 T. vitrea. Som Findesteder for sidstnævnte anfører Jeffreys 

 iProc. Zool. Soc. 1878, p. 403): Middelhavet med Adriaterhavet og 



