109 



Chiton albus er almindelig langs hele Vest-Grønlands Kyst, 

 som Regel paa 10 — 40 Favne Vand; dog gaar den ned til 

 80 — 100 Favne. Den benævnes af Grønlænderne som alle andre 

 СЛг7ои- Arter «Terkeingak», hvilket betyder: «den som er gjort 

 til Øjenskjerm» (terkiak). 



3. Chiton (Craspedochihis) marginatus^ Pennant. 



1777. Chiton rnarginatus, Pennant: Brit. Zool. vol. 4, p. 71, 



Tab. 36, Fig. 2. 

 1780. ? — citiereus, Fabricius: Fauna groenl., p. 423 (non 



Linné). 

 1878. Craspedochihis rnarginatus. Pennant; G. O. Sars: Moll. 



Reg. Arct. Norv., p. 115, Tab. 20, 

 Fig. 16 a — h. 

 1882. Chiton — — ; Jeffreys: Proc.Zool. 



Soc, p. 669. 



Vest-Grønland: ^^Grønland", blandt С/гг7о?г ruber i Møllers 

 Samling, 4 Ex. (K.M.). 



Udbredelse: Circwnpolar? Nordøst- jArnerilca (Binney) — 

 Færøerne (K. M.) — Hele Vest- Europas Kyst fra Vadsø (Schneider) 

 til Mogador (Jeffreys) — Middelhavet og Adriatei^iavet (Jeffreys) 

 — Vestkysten af Nord-Amerika (fide Jeffreys). 



F o s s i 1 ; Pliocen paa Sicilien ; i^osttertiær i Norge og England. 



Hvad Fabricius i sin «Fauna groenlandica» opfører som 

 Chiton cinereus, kan vel ikke med Sikkerhed udgranskes, da 

 Originalstykker ikke tøngere findes i Kjøbenhavns Museum. 

 Møller (Index MoU. Groenl., p. 16) antager Fabricii Art for en 

 Varietet af Chiton ruber («Var. unicolor, pallide rubra») ; M id d e n- 

 dorff fører saavel Fabricii Art som Møllers Var. hen til Chiton 

 ruber, men nævner ved Siden heraf tillige en Cldton cinereus fra 

 Grønland; Mørch anfører ligeledes Chiton cinereus, L. fra 

 Grønland, men anseer Fabricii Art for en ung Chiton marmoreus. 



