204 



b. var. lutea, n. 

 Tav. II, Fig. 9. 



1842. Buccinum humphreysianujn , Møller: Index Moll. Groenl., 



p. 12, p.p. (non Bennett). 

 Long: 40""". 



Vest-Grønland: Godhavn, 5 — 10 Fvn., Mudder, 5 Ex. 

 (S. M., Torell) — Frøven, 60—100 Fvn., Stenbund, 6 Ex. (S. M., 

 Amondsen) — Upernivik, 70 Fvn., Skalbund, 3 Ex. (S. M., Amondsen) 

 — Vest-Grønland, faa Ex. (K. M.). 



Denne Form, som af Beck er bleven anseet for identisk 

 med britiske Forfatteres Bucc. anglicanum (Beck : Tabulae 

 ineditae), kommer nær den typiske />его?гж, særlig KobeltsTab. 

 77, Fig. 6, men adskiller sig herfra ved sin noget slankere 

 Form, sin lyse Farve og en noget nedtrukken Læbe. Der fin- 

 des Overgange saavel til næstfølgende som til Bucc. groen- 

 landicum. 



c. var. S ar si i, Pfeffer. 



1886. Buccinum Sarsii^ Pfeffer: Jahrb. Bamb. wissensch. Anst. 



vol. 3, p. 40, Fig. 3. 

 Long: 40'"'". 



Vest-Grønland: Rüenbenk, 4 Ex. (K.M., Сагос) — Umanak, 

 ■30—40 Fvn., Stenbund, adskillige Ex. (S. M., Torell) — Prøven, 

 12 — 40 Fvn., Klippebund, adskillige Ex. (S. M., Torell) — Upernivik, 

 70 Fvn., Sandbund, 8 Ex. (S. M., Amondsen). 



Øst- G røn land: Udfor Grønlands Sydøstkyst, 130 Fvn., 

 Ler med Sten, 2 Ex. (S. M., Exp. 1883). 



Denne særdeles smukke Form, som omstændelig er beskreven 

 af Pfeffer fra Cumberland-Sund, er ingenlunde saa uvariabel 

 og konstant, som af denne Forfatter antaget; tværtimod. De 

 mest udprægede Individer i vort Museum mangle ethvert Spor 

 af Costæ, medens Spiralskniptnr altid kan spores. 



